Cercador
Espantada, decideixes plorar
Un relat de: QuecaCorres, però veus que et serveix de ben poc.
Crides, però ningú et sent.
T'espantes, però ningú obre el llum.
Ningú et consola. Ningú et fa costat.
T'ha deixat.
Se n'ha anat.
Has perdut el somriure,
i de passada,
les ganes de viure.
No saps on vas deixar la màgia,
les forces,
l'energia,
l'esperança.
I, espantada, decideixes plorar.
A voltes et preguntes si s'ho va endur ell. I vols creure que sí, perquè això vol dir que ets forta, que no ets tu hi ho ha de trobar. No t'enganyis. Ho saps, i per això plores. Perquè tens por. Por per si decideixes buscar totes aquestes coses i no les trobes. Por de tornar a començar. Por d'alçar el cap. Por que et torni a passar. Ei!, no ha de ser pas així.
Algú va dir un dia:
"Siempre de frente, cuando hay contracorriente, que en la orilla está la suerte". I té tota la raó. Si no t'arrisques a provar-ho... Què et queda? Però tens por de fer aquest primer pas.
Ja sé que costa.
Sé que és difícil,
però imagina't el proper petó.
Oblida el dolor, perquè és una càrrega massa feixuga. No ho podràs dur tot. Tu tries. Alegria o tristesa? Plors o rialles? Dolor o amor?
En aquesta vida s'ha d'anar lleuger d'equipatge, i saps què? Els bons moments ocupen molt poc i no pesen gens.
Si tens ganes de plorar, fes-ho! Que ningú et privi mai d'expressar el que sents. Plora ara, i deixa les llàgrimes enrere quan t'alcis de nou. Ho acabaràs fent. Ja ho veuràs. Tu imagina't el proper petó, i somriu. Llavors veuràs com, si corres, ho deixaràs tot enrere; si crides, tothom s'unirà al teu crit, i veuràs com, un bon dia, sense saber per què, la llum es tornarà a obrir.
Paraula.
Comentaris
-
Una situació que molts vivim un dia o altre[Ofensiu]mimí | 03-08-2007
gracies per aquest escrit que ens recorda que encara hi ha esperança encara que no la veiem.
-
Son aquest poemes i aquest sentiments....[Ofensiu]Densito | 03-08-2007 | Valoració: 10
els que ens ajuden a fer un pas endavant, oblidar el dolor i tornar a gaudir d'aquest mon.
N'estic totalment d'acord amb els plors que s'han de fer, son per el nostre propi be i no em de ofegar-los en el cor, si no llençar-los fora del nostre cor.
Em quedo amb ;
"Ja sé que costa.
Sé que és difícil,
però imagina't el proper petó.
Oblida el dolor"
tot un plaer haver-me trobat amb tu, no em de perdre mai aquest somriure.
Densito
Pos.
Quan en tingui una miqueta de temps, faré un recorregut per el teu raconet, de ben segur hi tens un munt de bons versos, dels que m´agradan.....
l´Autor
![Foto de perfil de Queca Foto de perfil de Queca](/imatges_autors/5813.jpg?rnd=1328781891)
108 Relats
757 Comentaris
195552 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Fisioterapeuta i pedagoga.Lectora intentant escriure.
Enamorada de la literatura, d'estimar, del mar i a vegades, de la vida.
Nascuda al febrer del 87, treballo amb avis, que són el pou de sabiesa on intento aprendre cada dia quelcom nou (sobre ells, sobre la meva professió, sobre la vida, sobre mi mateixa).
Per què Queca? Lleigeix "Te'n vas anar".
Últims relats de l'autor
- Ella
- He après
- I em vaig fer amiga del temps
- Parlant amb la vida
- Ara que no em veus
- 15 obvietats
- Cor, hem de parlar
- No és un bon moment
- Ja sóc centenària!
- Mentides
- Tràfic d'influències
- CANSADA D'ESPERAR ELS BONS MOMENTS, HE DECIDIT FABRICAR-LOS
- SI NECESSITES BUSCAR LES FORCES PER SEGUIR
- Benvingut/da a la meva vida
- L'amor no sempre arriba a temps