Cercador
Els éssers de la nit
Un relat de: ROSASPLa nit avança ràpidament...
En pocs minuts la foscor engoleix l'exactitud de les coses i els hi dóna formes irreals i abstractes.
El bosc s'amaga dins de les ombres. L'esperit de la foscor toca les fulles, les branques, les plomes del ocells arraulits amb el cap sota l'ala, els pètals de les flors tancades replegades sobre el seu propi ventre.
Mentrestant, la lluna esplendorosa i riallera s'emmiralla dolçament en les aigües adormides.
Llavors molt lentament, d'entre les escletxes de les minses llums esmorteïdes, apareixen els éssers de la nit i una frisança d'ales invisibles fan un murmuri semblant al vol eteri i imperceptible d'una munió de negres papallones.
Són ells, els que s'enlairen directes cap al cel i pessigollejant amb les fines ales cançons de bressol als estels nounats, els hi gronxen la son en els seus llitets coberts de flassades d'univers.
Entre la immensitat, han esclatat nous esquitxos de vida, com poncelles tendres plenes de força i la seva lluïssor és sempre un presagi de noves esperances.
Els éssers de la nit, gairebé transparents, amb els dits de tacte fi, dolçament els acaronen al ritme d'aquella melodia que no es pot escriure en cap pentagrama.
Des que va començar l'obscuritat i la llum, des de l'inici del món, cada nit passen un fil immortal pel ventre de cada estrella fugaç, recollint l'essència que deixen lleument dibuixada en despendre's de l'infinit i caure cap a la terra. Aquells estels que després de milers i milers de nits, explosionen i es desintegren en la llunyania, a molt anys llum dels nostres ulls.
D'aquell polsim lluminós, neix aquella estranya cançó de notes irrepetibles, amb cadències de profunds significats, que els humans encara no hem pogut desxifrar.
D'aquestes minúscules guspires encara vives, capturades al vol pels éssers de la nit, neix de nou, com engendrat de les cendres mig candents, la llavor d'un nadó ínfim que amb la bufada màgica d'un alè de vida, expandeix un bell cos amb noves llums que resplendeixen il·lusionades, plenes de somnis incandescents.
I així l'equilibri es manté i l'energia es recicla, capturada pels diminuts éssers infinits i vitals.
Cada nit és una mort i un naixement, la invisible rodona d'un cicle sense fi, on tot penja d'un fil fort i prim, que no es pot veure amb telescopis ni amb estudis científics.
Màgics éssers entonant cançons immortals que cauen com petons de rosada entre les mans del món.
Nosaltres, els humans, amb els ulls closos i les oïdes dormides no podem escoltar la màgia i el misteri de tan bella melodia nascuda del tot i del no-res, que s'esmuny com un sospir nit rera nit, des de fa quinze mil milions d'anys.
Arbres i flors lleugerament l'entonen, petits animalons la pressenteixen, les aigües i la terra la senten córrer pel seu cos i el vent la xiula entre bufades.
I si en ella està la clau de tantes coses?
D'aquesta energia que sembla no tenir fi?
Podrem algun dia escoltar la cançó i formar-ne part?
Misteris impalpables, enigmes eterns...
Comentaris
-
Interessant[Ofensiu]M.Victòria Lovaina Ruiz | 29-05-2005
És aquest el cicle de la nocturnitat, l'entenc així. És tan bonic.
-
!!![Ofensiu]quetzcoatl | 29-05-2005 | Valoració: 10
Oh ROSASP, havia passat per alt aquest teu relat pero segurament el fil quasi invisible de magnetisme universal m'hi ha cabat conduint. I m'has deixat astorada, corpresa, perque descrius aquesta musica com si l'haguessis sentit. I jo la vaig sentir dilluns a la nit, a la platja de Piedra Colorada, pero reconec que no hi era tota.
Potser, doncs, se n'amaga el secret en un estat una mica allunyat de l'estat de la questio del punt evolutiu en el que ens trobem...
Nomes se que aquella musica m'ha posseit, i un amic que la va sentir fa dos anys m'ha dit que no l'oblidare mai; i em sembla be, perque era tanta l'harmonia... pero tambe tantes les preguntes...
Com ara: L'has intuit o l'has sentit; o te n'han parlat?; o: hi erets? o: qui erets?
petons
...m trasbalsada per la melodia.
p.d. t'he dit que el relat es maravellos, increible, fantastic i massa ben escrit? -
Et teu cosmos nocturn[Ofensiu]Lavínia | 25-05-2005
és poètic i esplendorós on no tot dorm, sinó que uns éssers evanescents il·luminen, canten i engendren vida, sempre en un etern retorn d'energia infinita.
Molt bonic, com tu dius, Rosasp, és màgia encadenada
Petons i fins una altra vegada.
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de ROSASP Foto de perfil de ROSASP](/imatges_autors/34613.jpg?rnd=923030150)
312 Relats
1612 Comentaris
650603 Lectures
Valoració de l'autor: 9.79
Biografia:
Hola! Sóc la Rosa Saureu, una lleidatana somiadora de mena i una mica surrealista. Convertir allò que caço al vol en paraules és el més semblant a tenir ales. En el meu cas, escriure no és només una afició o una necessitat sinó una forma de sentir i veure la vida. Utilitzo la poesia, els contes i els relats curts per intentar expressar les petites i grans coses que omplen i buiden els dies.Vaig tenir la sort de ser escollida per a la plaquette "Singulars d'un Plural" a la ciutat de Girona, en què poetes inèdits vam compartir espai amb autors de renom. Formo part del llibre de relatsencatalà.com versió 2.0 i del primer llibre de poemes. També he guanyat el segon premi de poesia Seu Vella de Lleida-2008. Aquesta empenta, junt als vostres comentaris i continu suport, han estat un gran estímul per continuar endavant.
El meu repte personal és aprendre constantment a viure. M'agrada la música, l'art en general, somriure molt i estimar tant com pugui. Estic enamorada de la meva llengua i sé que el nostre vincle és cada cop més fort i ferm.
Respecte a vosaltres, sento que ens uneix un fil comú que m'agradaria sentir sempre proper.
Per si necessiteu quelcom, el meu correu és: rosasaureu@telefonica.net
Gràcies per tot!
Si voleu, també podeu visitar el meu bloc de videopoesia
![R en Cadena]( http://i101.photobucket.com/albums/m67/EmmaThessaM/jojaenformopart-focnegre.jpg )
El Vicenç Ambrós i Besa em va passar la cadena i jo l'he passat al Capdelin i a la gypsy
(fes clic a la imatge i descobreix què és "R en Cadena")