Cercador
EL PONT DE MÓRA D’EBRE. RIBERA D’EBRE. TARRAGONA.CATALUNYA
Un relat de: Antonio Mora VergésRetratava al Josep Olivé Escarré, prop del pont de Móra d’Ebre, la seva construcció s’inicià el 1940 i fou inaugurada el 7 de setembre de 1943, l’estructura de formigó armat fou dissenyada per l’enginyer Eduardo Serrano Suñer, germà de Ramon Serrano Suñer, el ‘cuñadisimo’ de Francisco Franco.
![](http://1.bp.blogspot.com/-Pkfw4aQKF-k/VGnjMSoC_nI/AAAAAAAASzE/k2LpExl_Q0E/s400/IMG_1231.JPG)
Joan Perucho i Gutierres-Duque (Barcelona, 1920-2003), en la seva obra ‘Fulls de les fronteres’ ens diu a la pàgina 21 :
![](http://2.bp.blogspot.com/-p5QB4rfjiOk/VGnofXSoZeI/AAAAAAAASzg/0YHgc4c4a1s/s400/1%2Bper.jpg)
En arribar a Móra, gairebé al migdia, vaig veure l'Ebre, ample i somnolent, cenyir les hortes i els canyissars de la ribera. M'atordí uns instants la llum enlluernadora i salvatge del sol, i de seguida vaig començar a amarar-me de suor.
Les aigües, sota els arcs del gran pont de ciment, dibuixaven suaus i lents remolins que anaven a perdre's al lluny del corrent. Llavors, recolzat a l'ampit, vaig descobrir la remor imperceptible del cant del riu. Era quelcom semblant a una queixa, o potser a múltiples rialles ofegades. A l'altra banda del pont, m'esperava el cotxe que em conduiria a Gandesa.
El taxista era un amic meu, anomenat Girbau, actiu comerciant de llibreria i paperer, taxista i regidor de l'Ajuntament ensems. Girbau és un simpàtic gironí en el cor del qual, mentre corrien els anys, ha arrelat altíssima flama d'amor per les resseques comarques de la Terra Alta. M'esperava, a recer del sol, al tenderol de la fonda Turú, a dues passes de l'automòbil, bevent àvidament en un vas. Em féu un ample gest de salutació quan em va veure. Hi havia una multitud de camionetes així com molts firaires a la terrassa del "Turú" esperant l'hora de dinar. Móra d'Ebre és un centre industrial, poderós i ple d'iniciativa, que brinda al foraster, per a recobrar forces, un establiment de bona cuina, la fama del qual s'estén més enllà de la ratlla d'Aragó. Els dies de grans aglomeracions, els cambrers del "Turú" es tornen, amb raó, un xic malhumorats i agres i, tret d'ésser un sant carregat de paciència, hom corre el risc de veure's engegat a dida. Però això passa a tot arreu. Vàrem menjar una refrescant amanida i un suculent xai rostit amb pebrotets i, abans d'anar-nos-en, sortírem a la terrassa a prendre cafè. La calor era espantosa i hi havia un núvol de mosques brunzint.
A la fonda Turú hi havia dinat en nombroses ocasions en companyia del meu pare, l’Antonio Móra Gavaldà.
![](http://1.bp.blogspot.com/-uuG--sKRIjU/VGnn3ADP4AI/AAAAAAAASzY/FfkUtlMtaVQ/s400/IMG_1268.JPG)
Els records sorgeixen en aquest petit país nostre per arreu.
Joan Perucho i Gutierres-Duque (Barcelona, 1920-2003), en la seva obra ‘Fulls de les fronteres’ ens diu a la pàgina 21 :
![](http://2.bp.blogspot.com/-p5QB4rfjiOk/VGnofXSoZeI/AAAAAAAASzg/0YHgc4c4a1s/s400/1%2Bper.jpg)
En arribar a Móra, gairebé al migdia, vaig veure l'Ebre, ample i somnolent, cenyir les hortes i els canyissars de la ribera. M'atordí uns instants la llum enlluernadora i salvatge del sol, i de seguida vaig començar a amarar-me de suor.
Les aigües, sota els arcs del gran pont de ciment, dibuixaven suaus i lents remolins que anaven a perdre's al lluny del corrent. Llavors, recolzat a l'ampit, vaig descobrir la remor imperceptible del cant del riu. Era quelcom semblant a una queixa, o potser a múltiples rialles ofegades. A l'altra banda del pont, m'esperava el cotxe que em conduiria a Gandesa.
El taxista era un amic meu, anomenat Girbau, actiu comerciant de llibreria i paperer, taxista i regidor de l'Ajuntament ensems. Girbau és un simpàtic gironí en el cor del qual, mentre corrien els anys, ha arrelat altíssima flama d'amor per les resseques comarques de la Terra Alta. M'esperava, a recer del sol, al tenderol de la fonda Turú, a dues passes de l'automòbil, bevent àvidament en un vas. Em féu un ample gest de salutació quan em va veure. Hi havia una multitud de camionetes així com molts firaires a la terrassa del "Turú" esperant l'hora de dinar. Móra d'Ebre és un centre industrial, poderós i ple d'iniciativa, que brinda al foraster, per a recobrar forces, un establiment de bona cuina, la fama del qual s'estén més enllà de la ratlla d'Aragó. Els dies de grans aglomeracions, els cambrers del "Turú" es tornen, amb raó, un xic malhumorats i agres i, tret d'ésser un sant carregat de paciència, hom corre el risc de veure's engegat a dida. Però això passa a tot arreu. Vàrem menjar una refrescant amanida i un suculent xai rostit amb pebrotets i, abans d'anar-nos-en, sortírem a la terrassa a prendre cafè. La calor era espantosa i hi havia un núvol de mosques brunzint.
A la fonda Turú hi havia dinat en nombroses ocasions en companyia del meu pare, l’Antonio Móra Gavaldà.
Els records sorgeixen en aquest petit país nostre per arreu.
l´Autor
![Foto de perfil de Antonio Mora Vergés Foto de perfil de Antonio Mora Vergés](/imatges_autors/81299.jpg?rnd=259388065)
6933 Relats
1205 Comentaris
5548921 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Antonio Mora Vergés, l'Argentera 1951, col·laborador del setmanari La Forja de Castellar del Vallès, Nova Tarrega, de Tàrrega , Diari de Sabadell, La Tosca de Moià, El Balcó de Montserrat de Vacarisses.Editor del blog :
coneixercatalunya.blogspot.com ,
col·laborador de les pàgines web www.guimera.info, i els diàris digitals de : www.moianes.net
http://www.naciodigital.cat/manresainfo/
http://www.naciodigital.cat/llusanes/
http://www.naciodigital.cat/elripolles/
http://www.baixllobregatdigital.cat/
e.mail mora.a@guimera.info
e.mail amora@moianes.net
email guimera.mora@gmail.com
Últims relats de l'autor
- IN MEMORIAM. JOAN BAPTISTA FRANCESC ANTONI ESCOFET PALAU. UN CADAQUESENC QUE S’ESTIMAVA EL LLOC ON VA NÈIXER.
- EL PARK GÜELL. DEL SOMNI AL MALSON.
- IN MEMORIAM. ESGLÉSIA DE SANTA MARTA A LA RIERA DE SANT JOAN. LA BARCELONA QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- TENIU DADES DE L’AUTOR DE LA CAPELLA DEL FOSSAR DE MONTESQUIU ADVOCADA AL CRIST DE LA BONA MORT?. OSONA.
- CAPELLA DE SANT JAUME DEL CARCS /CARDS. SANT PERE DE RIBES. EL GARRAF
- L’ESGLÉSIA QUE RETRATAVA MOSSÈN EDUARD ROYO CRESPO A CUBELLS, ERA SANT BARTOMEU DE PUGIS?. LA NOGUERA.
- QUINA ADVOCAVIÓ TENIA LA CAPELLA DE LA CASA DE FRANCESC BURÉS REGORDOSA?. BARCELONA
- TENIU IMATGES DE LA IMATGE DE LA MAREDEDÉU DEL PRAT I DEL INTERIOR DE LA SEVA CAPELLA?. SANT JOAN DE LES ABADESSES. EL RIPOLLÈS
- QUINA ADVOCACIÓ TÉ O TENIA L’ERMITA DEL BALIS?. SANT VICENÇ DE MONTALT. EL MARESME
- LA CONFISCADA CASA DEL DR. RICARD MARTÍ MARTÍ A SANT ANDREU DE LLAVANERES.
- HISTÒRIES DEL PAIS ORIENTAL
- IN MEMORIAM. LA TORRE QUE RETRATAVA EL JOSEP SALVANY BLANCH, ERA LA TORRE MACIÀ? . EL CANET DE MAR QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- SANTUARI DE NÚRIA. OBRA CABDAL DEL JOSEP DANÉS TORRAS. EL RIPOLLÈS
- IN MEMORIAM DE SANTA MADRONA A SANT GENIS DELS AGUDELLS. BARCELONA
- ROSES DE NADAL AL MAIG. POTSER SI QUE HI HA UN CANVI CLIMÀTIC, OI?.