Cercador
EL PARK GÜELL. DEL SOMNI AL MALSON.
Un relat de: Antonio Mora VergésL’ Ignasi Canals i Tarrats, ( 1896-1986) retratava , Vista parcial del Parc Güell, presumiblement quan existia encara la Mancomunitat de Catalunya, i tot just s’apuntaven els aires feixistes de Miguel Primo de Rivera Orbaneja (castellà: Miguel Primo de Rivera) (Jerez de la Frontera, 8 de gener de 1870 - París, 16 de març de 1930), i l’alçament militar era un malson.
Apareix a la fotografia la casa, projectada per Francesc Berenguer i Mestres (Reus, 1848 - Barcelona, 1914) que s'edificà entre el 1904 i el 1906, pel contractista José Pardo Casanovas, associat al seu nebot Julián Bardier Pardo. En aixecar-la, es pretenia crear un edifici pilot: és a dir, un model per a engrescar als barcelonins en la compra de parcel·les on aixecar les seves luxoses residències, i així tirar endavant amb la promoció immobiliària.
L'any 1906, Antoni Gaudí comprà la casa i la convertí en la seva residència: a mitjan d'aquell any Antoni i Francesc Gaudí Serra ( Reus, 1813 + Barcelona , 1906) -el seu pare-, i la Rosa Egea i Gaudí (1876-1912), - la neboda orfe- , l'ocuparen. Cal tenir present que aquesta torre inicialment no era per a l'arquitecte, però l'entorn, el clima, i l'orientació del xalet reunien les condicions necessàries per facilitar el benestar del pare, malalt. Però en Francesc Gaudí morí al poc d'instal·lar-se, l'octubre del mateix any. La neboda, amb greus problemes de salut, morí sis anys després: així doncs, Gaudí va viure vint anys en aquesta casa gairebé tot sol.
1924- Antoni Gaudí és detingut durant la Diada de l'Onze de Setembre per parlar en català a un policia
https://www.llibertat.cat/2017/04/1924-antoni-gaudi-es-detingut-durant-la-diada-de-l-onze-de-setembre-per-parlar-en-catala-a-un-polic-38376/Imprimir
Uns mesos abans de morir l'any 1926, Gaudí abandonà la seva residència del Park Güell. Si bé mai no havia tingut problemes a caminar diàriament des d'aquest turó fins a Barcelona –recordem que llavors la Muntanya pelada era un nucli allunyat de la ciutat, solitari i poc habitat -, l'artista decidí instal·lar-se al taller que tenia a la Sagrada Família.
En morir el 10 de juny del 1926, Gaudí deixà la casa en herència a la Junta Constructora del Temple de la Sagrada Família que necessitada de mitjans econòmics per tirar endavant l'obra decidí posar-la a la venda. Un any després l'adquiriren Francesc Chiappo Arietti i la seva muller, un matrimoni italià d'origen torinès.
El matrimoni Chiappo hi visqué fins que es produïa l’alçament els militars feixistes encapçalats pel general Franco contra el govern LEGÍTIM i DEMOCRÀTIC de la II l’any 1936, moment en què partiren vers Itàlia. Retornaren el 1940; al cap d'uns quants anys, el senyor Chiappo morí. La seva muller restà a la casa uns anys més. Al no tenir fills, a la mort de la vídua la casa l'heretà un nebot, i a la mort d'aquest, els nous hereus en feren oferta a l'associació dels Amics de Gaudí. L'any 1960, aquesta entitat adquirí la casa. El seu objectiu era convertir-la en un museu dedicat a Gaudí: l'any 1963 aconseguiren inaugurar aquesta nova institució cultural barcelonina de projecció internacional.
Des del primer moment Josep Maria Garrut i Romà (Barcelona, 12 de desembre de 1915 - ibídem, 11 de desembre de 2008) fou nomenat director de la Casa-Museu Gaudí. Amb El’Enric Casanelles i Farré (Cervera, Segarra, 1914 — Barcelona, 1968) al costat, i recolzats per tots els membres dels Amics de Gaudí, lluità per recrear l'ambient que envoltà l'arquitecte mentre hi visqué. A més, aconseguiren reunir una important col·lecció de mobles dissenyats per Gaudí, així com objectes diversos i obres d'alguns dels seus col·laboradors.
L'any 1992 l'associació Amics de Gaudí decidí traspassar-la altre cop a la Junta Constructora del Temple de la Sagrada Família , de la qual avui dia forma part.
En aquest dissortat reialme, la PAU NO ÉS MÉS QUE POR
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEj9O-eor0nuVT1v-ycYkmP6eD535X_q7-5TmQeHblDpdMn-uG3uUQWkVELmuJHjjVaDwepIWpDfbl_eSCnoprbRttR9LtNCiZD5QQeug2AsACNw5PZ9NHttK8j1xEDevDdtLSluKXhPhL47FDm0LIsMGzlwGRYrVG4kSPdHlf5xfN_Fv1AuDu2UNwxskVw/s320/default%20-%202024-08-07T184928.690.jpg)
Apareix a la fotografia la casa, projectada per Francesc Berenguer i Mestres (Reus, 1848 - Barcelona, 1914) que s'edificà entre el 1904 i el 1906, pel contractista José Pardo Casanovas, associat al seu nebot Julián Bardier Pardo. En aixecar-la, es pretenia crear un edifici pilot: és a dir, un model per a engrescar als barcelonins en la compra de parcel·les on aixecar les seves luxoses residències, i així tirar endavant amb la promoció immobiliària.
L'any 1906, Antoni Gaudí comprà la casa i la convertí en la seva residència: a mitjan d'aquell any Antoni i Francesc Gaudí Serra ( Reus, 1813 + Barcelona , 1906) -el seu pare-, i la Rosa Egea i Gaudí (1876-1912), - la neboda orfe- , l'ocuparen. Cal tenir present que aquesta torre inicialment no era per a l'arquitecte, però l'entorn, el clima, i l'orientació del xalet reunien les condicions necessàries per facilitar el benestar del pare, malalt. Però en Francesc Gaudí morí al poc d'instal·lar-se, l'octubre del mateix any. La neboda, amb greus problemes de salut, morí sis anys després: així doncs, Gaudí va viure vint anys en aquesta casa gairebé tot sol.
1924- Antoni Gaudí és detingut durant la Diada de l'Onze de Setembre per parlar en català a un policia
https://www.llibertat.cat/2017/04/1924-antoni-gaudi-es-detingut-durant-la-diada-de-l-onze-de-setembre-per-parlar-en-catala-a-un-polic-38376/Imprimir
Uns mesos abans de morir l'any 1926, Gaudí abandonà la seva residència del Park Güell. Si bé mai no havia tingut problemes a caminar diàriament des d'aquest turó fins a Barcelona –recordem que llavors la Muntanya pelada era un nucli allunyat de la ciutat, solitari i poc habitat -, l'artista decidí instal·lar-se al taller que tenia a la Sagrada Família.
En morir el 10 de juny del 1926, Gaudí deixà la casa en herència a la Junta Constructora del Temple de la Sagrada Família que necessitada de mitjans econòmics per tirar endavant l'obra decidí posar-la a la venda. Un any després l'adquiriren Francesc Chiappo Arietti i la seva muller, un matrimoni italià d'origen torinès.
El matrimoni Chiappo hi visqué fins que es produïa l’alçament els militars feixistes encapçalats pel general Franco contra el govern LEGÍTIM i DEMOCRÀTIC de la II l’any 1936, moment en què partiren vers Itàlia. Retornaren el 1940; al cap d'uns quants anys, el senyor Chiappo morí. La seva muller restà a la casa uns anys més. Al no tenir fills, a la mort de la vídua la casa l'heretà un nebot, i a la mort d'aquest, els nous hereus en feren oferta a l'associació dels Amics de Gaudí. L'any 1960, aquesta entitat adquirí la casa. El seu objectiu era convertir-la en un museu dedicat a Gaudí: l'any 1963 aconseguiren inaugurar aquesta nova institució cultural barcelonina de projecció internacional.
Des del primer moment Josep Maria Garrut i Romà (Barcelona, 12 de desembre de 1915 - ibídem, 11 de desembre de 2008) fou nomenat director de la Casa-Museu Gaudí. Amb El’Enric Casanelles i Farré (Cervera, Segarra, 1914 — Barcelona, 1968) al costat, i recolzats per tots els membres dels Amics de Gaudí, lluità per recrear l'ambient que envoltà l'arquitecte mentre hi visqué. A més, aconseguiren reunir una important col·lecció de mobles dissenyats per Gaudí, així com objectes diversos i obres d'alguns dels seus col·laboradors.
L'any 1992 l'associació Amics de Gaudí decidí traspassar-la altre cop a la Junta Constructora del Temple de la Sagrada Família , de la qual avui dia forma part.
En aquest dissortat reialme, la PAU NO ÉS MÉS QUE POR
l´Autor
![Foto de perfil de Antonio Mora Vergés Foto de perfil de Antonio Mora Vergés](/imatges_autors/81299.jpg?rnd=1287462719)
6933 Relats
1205 Comentaris
5548707 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Antonio Mora Vergés, l'Argentera 1951, col·laborador del setmanari La Forja de Castellar del Vallès, Nova Tarrega, de Tàrrega , Diari de Sabadell, La Tosca de Moià, El Balcó de Montserrat de Vacarisses.Editor del blog :
coneixercatalunya.blogspot.com ,
col·laborador de les pàgines web www.guimera.info, i els diàris digitals de : www.moianes.net
http://www.naciodigital.cat/manresainfo/
http://www.naciodigital.cat/llusanes/
http://www.naciodigital.cat/elripolles/
http://www.baixllobregatdigital.cat/
e.mail mora.a@guimera.info
e.mail amora@moianes.net
email guimera.mora@gmail.com
Últims relats de l'autor
- IN MEMORIAM. JOAN BAPTISTA FRANCESC ANTONI ESCOFET PALAU. UN CADAQUESENC QUE S’ESTIMAVA EL LLOC ON VA NÈIXER.
- EL PARK GÜELL. DEL SOMNI AL MALSON.
- IN MEMORIAM. ESGLÉSIA DE SANTA MARTA A LA RIERA DE SANT JOAN. LA BARCELONA QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- TENIU DADES DE L’AUTOR DE LA CAPELLA DEL FOSSAR DE MONTESQUIU ADVOCADA AL CRIST DE LA BONA MORT?. OSONA.
- CAPELLA DE SANT JAUME DEL CARCS /CARDS. SANT PERE DE RIBES. EL GARRAF
- L’ESGLÉSIA QUE RETRATAVA MOSSÈN EDUARD ROYO CRESPO A CUBELLS, ERA SANT BARTOMEU DE PUGIS?. LA NOGUERA.
- QUINA ADVOCAVIÓ TENIA LA CAPELLA DE LA CASA DE FRANCESC BURÉS REGORDOSA?. BARCELONA
- TENIU IMATGES DE LA IMATGE DE LA MAREDEDÉU DEL PRAT I DEL INTERIOR DE LA SEVA CAPELLA?. SANT JOAN DE LES ABADESSES. EL RIPOLLÈS
- QUINA ADVOCACIÓ TÉ O TENIA L’ERMITA DEL BALIS?. SANT VICENÇ DE MONTALT. EL MARESME
- LA CONFISCADA CASA DEL DR. RICARD MARTÍ MARTÍ A SANT ANDREU DE LLAVANERES.
- HISTÒRIES DEL PAIS ORIENTAL
- IN MEMORIAM. LA TORRE QUE RETRATAVA EL JOSEP SALVANY BLANCH, ERA LA TORRE MACIÀ? . EL CANET DE MAR QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- SANTUARI DE NÚRIA. OBRA CABDAL DEL JOSEP DANÉS TORRAS. EL RIPOLLÈS
- IN MEMORIAM DE SANTA MADRONA A SANT GENIS DELS AGUDELLS. BARCELONA
- ROSES DE NADAL AL MAIG. POTSER SI QUE HI HA UN CANVI CLIMÀTIC, OI?.