Cercador
El mag
Un relat de: TiamatSenyores.. senyors.. nenes.. nens..
Amb tots vostès.. EL MAG!!
S'alça la cridòria, les veus aclamen, els somriures floreixen, les mans aplaudeixen.
Un globus es deixa anar de la mà d'un infant i sobrevola el públic, amunt, amunt.
Es sent el so d'una boca rosegant crispetes i d'un xisclet emocionat.
Els llums s'apaguen.
Es fa silenci.
El plor d'un nen, que no sap gaire on és, trenca un segon l'aire, mentre és callat per una petita clatellada paternal.
Silenci contingut.
Els llums esclaten. El soroll també. Més crits, més aplaudiments.
El globus segueix pujant a l'aire.
Al mig de la pista, hi ha un home. Duu la cara pintada de blanc, i té resseguits amb llapis gruixut negre, els contorns ossuts del rostre.
Oneja la seva capa negre, s'alça majestuós el barret de copa espurnejat, enlluernen els seus guants blancs, immaculats, que es mouen ràpids, i amb un joc de dits, fa aparèixer un ram de flors.
El tira enlaire, i va a parar damunt la falda d'una nena.
Un ooooooooh ressegueix el públic.
Silenci.
El mag assenyala a la porta d'entrada de la pista, i s'apropen dos ajudants, també pintats de blanc i vestits de negre, però més modestos i subtils. Porten una caixa, de l'alçada d'una persona, amb tres portelles, decorada amb estrelles, serpentines i lluentons.
La deixen al mig de la pista.
Marxen.
El mag s'apropa a la caixa, i lentament, fent ullades al públic, obre la portella de dalt de tot.
Apareix el rostre somrient d'una noia, que s'ha recollit el cabell amb una cinta platejada.
Tanca la portella.
Obre la portella del mig, i es veu el pit i la cintura de la noia, vestits amb un mallot daurat, que enlluerna tota la primera fila.
Tanca la portella.
Obre la portella de baix, i es veuen les cames i els peus de la noia, vestides amb unes mitges de xarxa, i unes sabatetes negres de taló baix.
Tanca la portella.
El mag amaga la mà dins d'una butxaca, i en treu una petita boleta. L'ensenya al públic, i llavors,
la fa espetegar contra el terra.
Un baf de fum s'escapa de dins la boleta.
El fum es dissipa, mica en mica, i apareix un cistell ple d'espases.
Un nen s'aguanta una crispeta just al costat dels llavis, amb la boca oberta i els ulls que s'obliden de parpallejar.
El mag agafa una espasa, i s'apropa a la caixa amb la noia.
L'aixeca, ensenyant la fulla afilada, que deixa anar espurnes amb la llum dels focus.
La clava a la caixa, l'empeny, les mans li suen dins dels guants, els dits li tremolen.
Fa girar la caixa, amb una espasa clavada, i el públic reté les ganes d'aplaudir, inquiet.
Agafa una altra espasa, i la clava, amb la mateixa força que abans.
Una altra.
Una altra.
Una altra.
Una altra.
Una altra.
La caixa està agafada per set espases afilades i relluents, i el mag, que mira al públic orgullós, la fa girar, perquè tothom vegi com n'estan, de ben clavades, i que no hi ha lloc per on ella s'hagi pogut escapar.
Somrient, comença a treure espases.
Els nens temen el pitjor, però la mà tranquil·litzadora dels pares sobre el seus genolls, els repeteix que amb màgia, tot és possible.
Els pares, ni tan sols s'ho plantegen.
Una nena, distreta, mira enlaire, seguint la trajectòria del globus, que s'enfila entre les cordes dels trapezistes.
Mentrestant, el mag continua treient espases. Ja no rellueixen, però ningú s'hi fixa.
Les va endreçant, una a una, dins el cistell.
S'acosta a la caixa, ara ja sense espases, fent cruixir els dits enguantats.
Obre la portella de dalt. El cap de la noia està caigut enrere, i els ulls, en blanc.
Dos forats el travessen. Un, al crani. L'altre, al coll.
El públic es tira enrere, mossegant-se els llavis.
Obre la portella del mig. Els braços pengen, l'estòmac regalima i el mallot daurat s'ha tacat.
Tres forats la travessen. Un, al pit. Dos, a la cintura.
Obre la portella de baix. Les cames, recobertes d'unes mitges estripades, els peus, xops.
Dos forats les travessen. Un a cada cama.
La sorra de la pista es torna enganxosa i espessa,
i vermella.
El silenci avança cap al rumor i acaba en xiscles.
I el globus s'escapa del circ, deambulant entre els corrents d'aire, amb l'horror ficat a dins.
Comentaris
-
Molt bona estructura...[Ofensiu]Carme Cabús | 20-06-2005
...molt bon relat, emocionant, expectant, impactant. El final, magnífic.
El recurs del globus és genial. Lliga tot el conte i el situa en una alta categoria narrativa.
Et felicito, Tiamat. N'ets una mestra.
T'envio una abraçada. -
difícil de definir...[Ofensiu]ROSASP | 02-06-2005
Ens tens amb els ulls ben oberts, com aquells nens que contemplen l'escenari. El relat enganxa, té un ritme estranyament captivador, les paraules esdevenen imatges molt vives, sensacions indefinides.
En aquest espectacle de la vida, molts cops costa distinguir la realitat de la ficció.
Qui és el mag? Potser la pròpia vida...
Petons! -
aquesta vegada...[Ofensiu]Capdelin | 02-06-2005 | Valoració: 10
una més... m'han enganxat com un nen petit amb el teu relat... espaiós, seductor, barrejant a la perfecció la gràcia i la desgràcia, còmic i tragèdia... amb precisió, amb detalls, buscant amb perversitat el final que s'endevina però igualment atrapa i colpeja...
No està malament que algú digui als infants que la vida està plena de màgia, que la màgia és trampa i que la trampa, un dia... falla!
meravellós relat!!!
un petó i una abraçada!
PD.1 per cert... el globus encara segueix volant, no gosant estallar per no augmentar la tragèdia.
PD.2 Seguint el teu consell pervers he publicat el meu primer relat... està en la sala d'espera de les urgències de RC. Ara me'n penedeixo d'haver seguit el teu consell... és una merda comparat amb aquest teu!
l´Autor
![Foto de perfil de Tiamat Foto de perfil de Tiamat](/imatges_autors/8792.jpg?rnd=1719694379)
321 Relats
1499 Comentaris
688758 Lectures
Valoració de l'autor: 8.87
Biografia:
també al bloc d'europa de l'esttransiberia.blogspot.com,
a la revista
Revista Est'
i al mail
tiamat_relats@yahoo.es
Laura Bohigas, del 85. He estudiat filologia eslava i, en el meu temps lliure, viatjo als Balcans. Visc a Barcelona, però no en sóc. I més coses, però en l'essencial, poc més
Entre els 19 i els 22 anys vaig escriure 321 coses i les vaig anar penjant aquí. Ara m'he calmat i escric de tant en tant, però no ho penjo aquí. Llegeixo molt.
Últims relats de l'autor
- Martin (el sant)
- Un dia i mig a Belgrad
- Tres dinou (4a part)
- Tres dinou (3a part)
- Tres dinou (2a part)
- Tres dinou (1a part)
- Història en quatre temps
- 16 contes que comencen per la frase "Em treu la polla de dins"
- Per la nit
- Un conte curt fet a dins del metro
- Poema tendre entre Sant Celoni i Sils
- Sobre rebels sense causa i rebels amb causes estúpides
- Sobre arribar aviat a classe
- Records d'un carrer del meu poble
- L'edifici