Cercador
Doncs som persones, i res més...
Un relat de: tramuntanaCom una dolça brisa t'acostes a mi. Aleshores em pregunto que tindrà d'estrany aquest nou dia, jo encara dintre del portal...encara dintre d'aquest laberint. Caminant, pensant, escoltant el més profund silenci. Penso en un perquè i en un quan, som com robots programats fingint que sentim el ben estar. Som més del que ens creiem, doncs camino i camino, pensant en batalles entre fum i boira, entre mar i ona. El temps s'escapa com sorra fina, com cada cantonada que es gira, com cada peça que no encaixa en el trencaclosques de la vida... Vull veure com l'aigua no mulla el meu destí i fa que et trobi... De vegades crec que sóc més del que sóc i em veig capaç de conquistar-te, però desperto, i em submergeixo en la veritat, aleshores penso que serà perquè no em pentino, ni m'arreglo quan surto en busca d'amor... De vegades crec que sóc gran...però en realitat...encara dormo amb Peter Pan al costat. De vegades creiem que tot està perdut... doncs no...no ho està, només és una sensació que ens fa debilitar. No sempre les coses són com les volem, doncs som persones, i res més. De vegades creiem que tot s'ha acabat, però...només s'haurà acabat tot quan ja no hi hagi res a fer...abans...seguirem amb vida...
Odio aquelles llàgrimes que mullen les meves galtes sense permís... odio aquell patiment que de vegades em fa morir de manera abstracte... Odio aquell somriure que deixa anar ma cara quan no vull que se'n adonin que em fa mal alguna cosa... Odio aquella veueta que em surt quan estic apunt de plorar...doncs em fa vergonya demostrar que sento...por? Amor? Traïció?
M'agrada saber que som de sorra i no de pedra, que som herois dintre del nostre ésser, doncs nosaltres som la nostre salvació.
Quan dormim entrem en un estat de coma, aleshores somiem,
- però de que serveixen els somnis?- ( us pregunteu)
Doncs somiar dona pas a viure, dona pas a ser un mateix. Somiar és reflectir una realitat abstracte construint-la, així, en la vida real. Després de tant, i encara no ho he conseguit, encara espero una paraula per definir aquest relat, però... no la trobo, encara no ha sigut inventada...
De vegades decaic, cada cop és més difícil posar el meu nom a dalt d'aquest mur, doncs em quedo a baix, aleshores és quan em preocupa el que em depararà el futur...
Em sap greu no seguir les normes gramaticals adequades i citades per a tots, però, aquest relat no el puc acabar amb un punt final, ja que això no és la opinió de tothom, ni la realitat, tansols és un ajut, o una esperança per a tots aquells que s'han sentit confosos alguna vegada, al cap i a la fi, aquest curt relat d'una noieta de 13 anys tansols és el començament del principi
Comentaris
-
el començament del principi...[Ofensiu]ROSASP | 21-03-2005 | Valoració: 9
Els dubtes, els laberints mentals, els canvis d'humor, els sentiments que surten sense avisar i quan menys t'ho esperes...
Costa molt, fins i tot quan ens fem més grans i teòricament tenim més experiència de trobar un equilibri constant. I han instants de tota manera, moltes vegades estas segur de tot i creus estar en el camí correcte, d'altres no saps massa cap a on vas.
És que som persones, de sorra i no de pedra, com dius tu i els sentiments i les sensacions no ens hauríen d'avergonyir mai, perquè formen part de nosaltres mateixos.
Els somnis potser si que són un reflexe del que vivim, del que voldríem viure i ens donen la possibilitat d'endinsar-nos en el que no es veu de les coses, de mirar més enllà del ulls...
M'agrada que no li fiquis punt final al relat, no en té, veritat?
Un petó molt gran!
l´Autor
![Foto de perfil de tramuntana Foto de perfil de tramuntana](/imatges_autors/12963.jpg?rnd=885359251)
423 Relats
658 Comentaris
445802 Lectures
Valoració de l'autor: 9.49
Biografia:
Em dic laura, tinc 15 anys, ( 24 de maig del 1991)." ...yesterday, love was such an easy game to play, now I need a place to hide away"
...Els teus ulls dibuixen paraules que ni tant sols he sentit mai...
...porqué no hay nadie que te quiera igual que yo.
...yǿu шāy sāy I'ш ā dяέāшя
- laurasainzr@hotmail.com
Últims relats de l'autor
- Volar amb tu
- L'aquarel·la de la meva ombra mig oblidada
- ...Com aquells que s'estimen
- Acluco els meus ulls per retenir la teva imatge
- Res no escatima imatges
- Prenc l'aire amb força
- Granant la primavera en cada lletra
- La paraula perfecta en el moment perfecte
- Passant a frec per les seves galtes
- El seu retrat...tant silenci
- ...I em bategues
- ...Es trenquen confoses
- Entrebancada permanentment en els teus ulls
- ...Jo vull comprendre
- Tant eternes i breus... tant fràgils