Cercador
Diàleg
Un relat de: AVERROISHi ha un núvol al cel,
que tapa la cara del Sol,
ell que enfadat ho veu,
li demana si apartar-se vol.
El núvol de reüll el mira,
i l'hi contesta amb veu greu,
- Ja sé que el mon t'admira,
però tan treball es el teu com el meu.-
Passen els minuts i no s'aparta,
el Sol de ràbia es torna roig,
al núvol crida: - que em fas nosa!
la teva visió em torna boig. -
El núvol que de res s'espanta,
de reüll el torna a mirar,
i l'hi diu: - no enrogeixis la cara,
que d'ací no m'he d'apartar. -
El Sol davant la impotència,
cap l'oest comença a marxar,
mirant-se el núvol amb paciència,
quan de cop el veu plorar.
El Sol l'hi demana tot estranyat,
com es que estiguis plorant,
ara que jo d'ací me'n vaig,
i no t'estaré molestant.
El núvol amb llàgrimes als ulls,
l'hi contesta de lo més trist,
- I ara amb qui parlaré,
si en el cel sol estic? -
El Sol que s'amaga per l'Oest,
li diu tot amigable,
- La Lluna surt per l'Est,
i diuen que es molt agradable.-
El núvol deixa de plorar,
i mira cap a l'Est amb tendresa,
mentre el Sol se'n va,
sense ràbia, amb delicadesa.
Comentaris
-
genial[Ofensiu]Azalea | 14-03-2006 | Valoració: 10
és com una faula... però sense ser-ho :P
M'ha agradat molt, a més has tingut molta cura de la rima i encara el fa més agradable.
És un poema per reflexionar... -
M'agradat la baralleta celestial![Ofensiu]Vero | 11-03-2006 | Valoració: 10
M'ha fet reflexionar bona estona, i arribar a concloure que, de vegades, necessitem tant als nostres amics com als enemics, tots d'una som el mateix, encara que els nostres ulls i rostres puguen canviar.
I malgrat anem per diferents direccions, la roda ens torna a juntar, peruqè hem d'prendre, segur, a estimar més que a fugir.
Sincerament, m'ha enamorat aquest poema! -
Quadre de Vermeer[Ofensiu]helena | 07-03-2006
Sí, Averrois, justament d´aquest quadre
fràgil i encisador,
ple de vida i d´emoció.
L´Aina, encara no escriu a relats.
No sé si poden participar nenes de 10 anys.
Gràcies pel teu alè inestimable.
Una abraçada!!
mariona -
conte meravellos regalat[Ofensiu]helena | 05-03-2006 | Valoració: 10
Que preciós, Averrois!
És com un conte tendre i bonic.
Els hi llegiré a les meves dues nenes,
l´Aina i la Laia.
La Laia, que té sis anys i és la petita, crec
que en gaudirà i el recordarà per sempre.
I l´Aina, també, doncs li agrada escriure
i ho fa prou bé.
Quin fantàstic regal, m´has fet, Averrois!
Una abraçada,
helena ( en realitat em dic mariona)
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de AVERROIS Foto de perfil de AVERROIS](/imatges_autors/83720.jpg?rnd=1860100139)
405 Relats
932 Comentaris
377458 Lectures
Valoració de l'autor: 9.77
Biografia:
Vaig néixer a Manresa un fred Gener de fa uns quants anys i com va escriure el poeta:Tots els records plegats
són una gota d'aigua
dins una mar immensa.
I el violí que no se sent
deu plorar alguna mort
que jo no sé.
Què la vida us sigui lleu!
Últims relats de l'autor
- Cada dia una nova vida.
- L'herba es belluga suaument
- Sóc vell!
- Escolto passar els segons
- Tres quarts del camí
- Entre Gran i Petit
- Rebeldia adolescent
- L’origen del bé i del mal
- Quan la bandera oneja al vent II
- Bac de Roda
- Llum i Foscor
- El despertar del infant
- El despertar de l'assassí
- RETORN
- Himne patriòtic