Cercador
Cada matí, una il·lusió.
Un relat de: MoLiJa et percebo només posar els peus a la rampa de l'institut. Amb la bici al costat, faig una ullada de reüll dissimulada per demostrar-me que evidentment, avui també estàs allà, com cada dilluns, dimarts i dimecres. I avui és dilluns!
I mentre baixo pausadament per assaborir el moment, tota la sang del meu cos ressegueix totes les venes fins a recórrer tants metres com els pocs que ara ja ens separen entre tu i jo. Em rellisquen les mans pel manillar, sento calor i tinc una serp a la panxa que es mou com un bebè a punt de néixer.
Passo pel teu costat, hi ha molta gent, i com ja sabem, primer baixo fins al bicicleter per desar la bici, i quan pujo per la lleugera inclinació que fa el terreny, tu ja m'esperes amb els braços oberts i un somriure d'orella a orella.
Llavors desapareix el món: l'edifici, el sol del matí, les bicicletes, els alumnes, els cotxes, els crits, els exàmens, els problemes... tot; i quedem tu i jo, al mateix lloc de sempre, al teu lloc de vigilància, el nostre punt de trobada de cada matí.
I com si ens haguéssim llegit el pensament, comentem que es un dia fresc i alegre com si fos un divendres, l'últim dia de la jornada laboral. Però ja ens agraden, a nosaltres, els tres primers dies de la setmana, perquè cada matí, ens podem veure, i jugar amb les mirades per dir-nos tot allò que no ens podem dir en veu alta.
Qualsevol excusa és per trobar-nos i fer-la petar abans de sentir els sermons de cada professor per a mi, i abans d'exercir -per tu- com a capitana de tota la societat de l'ensenyament:
Teatre? Teatre
Reunió? Reunió
Llibres? Llibres
O el simple i afectuós "bon dia".
l´Autor
23 Relats
39 Comentaris
28092 Lectures
Valoració de l'autor: 9.05
Biografia:
Vaig néixer el 1989 i podriem dir que quasibé a partir de llavors no he d'eixat de sentir aquest sentiment de "la necessitat d'escriure"* i de veure el món com una novel·la.* "Porque lo que sí es seguro es que quien aprende a crear con su imaginación ya no cambia ese placer por nada: he ahí el único secreto de nuestro incompresnisble vicio"
En trobar aquest lloc, que jo anomeno el Festival de l' Expressió Escrita, se'm han obert els ulls, i moltes portes. Gràcies per a tots aquells que el formeu, i no desapareixeu mai!
*---***-*-*+--
I aquí, unes frases i fragments literaris que formen part de mi.
"Qui és l'imbècil que s'atreveix a sentenciar que són absolutament més bones les patates estofades que l'arros a la marinera? Una abraçada"
"La vaca éz zega"
"Estic a les boires, i penso i callo i tanco els ulls i ploro. I faig un esforç enorme per no oblidar això que sento."
"Les hores del plaer són sempre fugisseres, l'embiaguesa em feu caure de cop al vespre. L'oratage alçava onades a la bufera. L'esclat de la tarongina feu fleitejar els tossals, la poqueta nit, arriba d' OR , DISTANT."
"Els mots en realitat, no són sols per entendre'ns pel significat, sinó per descobrir el que, transparents, oculten. " Joan Vinyoli
"Quina grua el meu estel,
quin estel la meva grua!" Joan Salvat-Papasseit
"Quil vol parlar bellament e retòricament e endreçadament, sàpia haver art e manera per la qual sàpia formar e dir sàviament e ordenada ses paraules" Ramon Llull