Cercador
arrogància
Un relat de: silvia_peratalladaPerdona'm si senties
llunyania on volies
pura complicitat.
Davant l'arrogància
no es pot intentar
unir destins.
Pretenent,
amb bona voluntat
evitar
la solitud de la conversa.
Si l'altre
se sent
atacat.
I jo, entenent,
compartint
més aprop del que sembla
però ferida
sense poder
mostrar
la complicitat
o l'aproximació
a l'altre estat.
Comentaris
-
La Banyeta del badiu | 23-11-2005
L'arrogància, no serveix per res, bé si...per fer mal amb els qui han de compartir la vida amb l'arrogant de torn.
Millor sola que mal acompanyada !!!.
Un petonet. Pilar -
Ningú...[Ofensiu]abraham | 21-11-2005 | Valoració: 10
pot demanar-te que no sentis el que sents, ni que actuis en contra dels teus sentiments, ni tansols que els amaguis, i menys algu que t'ha fallat.
En tot cas t'ha d'estar agraït per tanta sinceritat.
Al capullo que t'hagui fet sentir res tan fastigòs una patada, que no s'ho mereix!
encara que ho senti...
l´Autor
![Foto de perfil de silvia_peratallada Foto de perfil de silvia_peratallada](/imatges_autors/2970.jpg?rnd=139658643)
507 Relats
1383 Comentaris
588549 Lectures
Valoració de l'autor: 9.66
Biografia:
Crida ben fortdona lletres,
versos i acords.
Dona'm aire,
dona'm petons,
dona'm el roig,
vull foc al cos.
Dona'm un somriure
i un parell d'il·lusions,
només una mirada
lliure de malsons.
Dona'm alegries
dona'm un mesclat,
un mai de maria
i una tarda al teu costat.
http://silvianimfa.blogspot.com/
silvianimfa@gmail.com
Últims relats de l'autor
- La reina dels somriures
- L'essència
- Plantem cara?
- Et dono els meus ulls
- Per ell, sempre serà primavera
- el nostre secret
- tots els títols que se m'acudeixen són tòpics, quasibé tant com el propi poema, de manera que he decidit no posar-ne.
- construcció
- PESCALLUNES
- Trencant murs
- com si haguéssin arribat les ombres
- Subtilment, salvaguardant versos
- El fràgil art d'un gest senzill
- Definitivament, és estrany...
- hi ha qui....