Cercador
ANGOIXA
Un relat de: Yol LlubesANGOIXA...
Estic desmembrada. Res no funciona en mi.
Estic viva però mal ferida.
Un dolor mut, malparit, pertorbador, que em fa dubtar de mi.
Soc una joguina trencada que li passa lo pitjor que li pot passar a una joguina, no saber per que serveix.
Que hi faig aquí? Que m’espera?
Tinc la sensació que el meu futur ja l’he viscut.
Massa pena…
Il•lusions que només es queden en il•lusions que per això porten aquest nom
Una melangia crònica que asseca la xispa, la devora, se la cruspeix.
És el monstre que porto dins meu,
Amb les seves metàstasis.
El Beaudelaire en deia Spleen... és un nom massa bonic.
No em veig exteriorment, sols el meu interior compta.
I el meu interior no té cos, no té substancia.
Estic farta, sense corda,
Soc una covarda, una figa flor...
Que no sap ni queixar-se.
Perquè aquest mal d’ànima es corrosiu
I destructiu... i mai és cansa. Mai.
©Yol Llubes
Comentaris
-
RESPOSTA per Mega Guiga[Ofensiu]Yol Llubes | 04-02-2015
Lidia,
M'emociona veure que persones a les que no conec de rés poden entendre el meu patiment i la meva perdua.
Gràcies de tot cor.
Una forta abraçada,
Yol -
RESPOSTA a Mercè Vellfort [Ofensiu]Yol Llubes | 04-02-2015
Apreciada Mercè,
Gràcies per aquests anims, gràcies per aquests mots, i gràcies per tanta sensibilitat.
Una abraçada
Yol -
No queixar-se és precisament bo![Ofensiu]Mena Guiga | 03-02-2015
La queixa no duu enlloc i si es fa als altres s'esdevé, segons com, un 'forat negre'. Podem explicar, voler consell, ajuda, autoajuda, però la queixa no ajuda a avançar, retopa negativament i si hi afegim la culpa (a un mateix o als altres) ja no vegis!!!!
L'angoixa és mala companyia. Va del bracet amb tristor, amarguesa, desil·lusió, i pot dur la depressió. Conec aquesta darrera. Quan apareix tot això és perquè alguna cosa no rutlla, és una crisi personal (et recomano escoltar el programa 'L'ofici de viure', el que duu per títol 'crisi personal', molt ben explicat i, en el meu cas, identificatori, informació que ajuda i el saber que molta gent hi ha passat, hi passa i hi passarà).
Aquest desencís a tants nivels de la nostra època, també. Tot influeix.
No voldria ser una pesada aconsellant o suggerint, però, mira, ho faig: el ioga també t'ajudaria una mica, unió cos-ment, escriu molt i vomita tot el que et roti,
busca algú per a qui fer alguna cosa, pertany a algun grup per fer coses afins en comú, i participa si et ve de gust al fòrum de RC en els reptes que es proposen, on s'hi crea una companyonia i alhora es millora. Rotllasso no t'he fotut!!!!!
Saber que quan estem bé 'de dins' el de fora no importarà tant ni afectarà tant, sigui el que sigui, perquè serem més forts. I el desert aquest sembla ser que té sortida. Espero no trobar falsos oasi, almenys que siguin certs per anar fent paradetes, :-)
Abraçada i ànims!!!!!
Lídia -
Quan deixem parlar l'ànima...[Ofensiu]Mercè Bellfort | 03-02-2015
ja estem fent el primer pas per guarir-nos d'aquest dolor incessant que ens ofega. Aquesta angoixa que tu, Yol, descrius a la perfecció arribarà un dia que s'anirà apaivagant. No cal lluitar contra ella, deixa tranquil·lament que flueixi, i així, escoltant-la, acompanyant-la estaràs a la vegada acompanyant a l'ésser estimat que t'ha deixat. Amb l'esperança que milloris et vull felicitar pels teus esplèndids mots que has compartit amb nosaltres. Ah! I de covarda, res de res, que tots hem passat per les mateixes experiències i molts són incapaços d'obrir-se als sentiments i expressar-los amb la sinceritat que tu ho has fet.
Una abraçada ben càlida que t'ajudi una mica a tirar endavant i a descobrir les coses boniques de la vida, malgrat els sotracs que, de tant en tant, ens ofereix. -
RESPOSTA al Regi[Ofensiu]Yol Llubes | 03-02-2015
Apreciat Regi,
Entenc i simpatitzo amb el teu dol. Aquests adeus definitius arriben al moll dels osos.
Gràcies per les teves paraules i reb una forta abraçada de part meva.
Yol -
Resposta a POBLET[Ofensiu]Yol Llubes | 03-02-2015
Apreciat Josep Maria,
Tens la sabiduría dels anys i m'agrada llegir-te. Gràcies per ser tan proper.
Una abraçada ben forta
Un petò
Yol -
ANGOIXA[Ofensiu]Yol Llubes | 30-01-2015
Per entendre aquests mots, aquestes frases, heu de saber que estic en periode de dol. Que ja se que la societat d'avui dia és massa hipócrita, per atrevir-se a dir lo que una persona sent... Que molt sovint només estem per els "jijis - jajas"
l´Autor
![Foto de perfil de Yol Llubes Foto de perfil de Yol Llubes](/imatges_autors/1038993.jpg?rnd=853083424)
46 Relats
101 Comentaris
32966 Lectures
Valoració de l'autor: 9.91
Biografia:
Vaig nàixer a Alcoletge, província de Lleida, als anys seixanta.Soc filla d'immigrants catalans i vaig ser educada a França (Strasbourg).
Escriure és per mi vital, ho necesito com necesito l'aire per respirar. Preciso de l'escriptura per despullar-me i retrobar-me
Llibres publicats:
*Primera traducció al català com a co-traductora amb la Mònica Miro Vinaixa del assaig
"DE LA INFLUENCIA DE LES PASSIONS SOBRE LA FELICITAT DELS INDIVIDUS I DE LES NACIONS" de la Germaine de Staël,
Art de la Memoria
*Finalista II Certamen EPISTOLAE 2015
* Grup Scriptura
* Scriptors d'arrels (grup que trobareu a Facebook)
LLIBRE PREFERIT: ANIMA de Wajdi Mouawad - Edicions del Periscopi
Gràcies per seguir-me i gràcies pels vostres comentaris
Últims relats de l'autor
- TATUATGE
- LA RULETA RUSSA
- DESFLORAMENT
- CONSUMIR AMB MODERACIÓ
- TENIR FRED (inspirat del imat95 de Carles Vall)
- MATAR UNA OBSESSIO
- ECLIPSE DE LLUNA
- PERDÓ
- CARTA AL AMIC INVISIBLE
- LA PRIMERA VEGADA
- ETIQUETES
- SABER DIR NO
- AQUELLA TARDA A LES 4 - CAPITOL 6 - JOAN
- AQUELLA TARDA A LES 4 - CAPITOL 4 - SALVADOR
- AQUELLA TARDA A LES 4 - CAPITOL 5 - ADELINA