Cercador
Tot té data de caducitat.
Un relat de: onatgeTot té data de caducitat
En els teus llavis de pergamí
hi cercaré els mots
i les carícies escrites
abans d'ahir.
No és el temps qui ens fa envellir,
som nosaltres que ho fem
si anem perdent les il·lusions.
I si volem caminar coixos
avui, demà i ahir.
Un somriure ens pot
fer viure o morir...
Si deixem que mori el somriure
tot el nostre interior serà una tomba.
Si de la rosa només
ens en queda l'espina
el camí d'amor serà un sofrir...
Però si lluitem mà amb mà
reconfortats per la vida,
serem rics d'amor,
serem tu i jo.
Les llàgrimes fan créixer cactus,
però els cactus també fan flors
malgrat que només duren un dia.
La soledat potser ja està
escrita en el destí,
potser només nosaltres
podem esborrar el que està escrit.
De la tempesta, la pluja.
Del sol, la seva vida.
Del mar, l'onatge per navegar...
I a la sorra escriurem els noms
com dos vells amants.
De la lluna que ens faci
viure enfora tot el
que tenim sembrat a dins.
A la dansa dels anys passats
i viscuts, hi hem ballat al ritme,
sempre hi tindrem un peu equivocat.
Tot s'embolica i es destapa
amb paper d'il·lusió.
La cadira ja ha perdut la
força, nosaltres també.
Quan marxem, tu hauràs
deixat vida, jo només
pols als llavis del vent...
L'home sempre és passatger.
La dona sempre deixa
un cordó umbilical...
Potser és tal com ha de ser.
No faig balanç de res,
només és un cantar d'ànima,
un respirar de l'esperit.
No cal aturar-se a cap
cantonada de carrer,
no es pot ser captaire de vida,
nosaltres som la vida,
ni que visquem a lloguer...
Tot té data de caducitat,
malgrat que no sabem
quan ens arribarà el fred...
onatge
l´Autor
![Foto de perfil de onatge Foto de perfil de onatge](/imatges_autors/484750.jpg?rnd=432464155)
462 Relats
846 Comentaris
403004 Lectures
Valoració de l'autor: 9.83
Biografia:
Sóc nascut mortal amb data de caducitat, però mentre tant navego a rem per la vida i estimo i sóc feliç, no ho digueu a ningú em prendrien per boig...Escriure és com respirar, aigua per la set, és el far que sempre em duu a la meva platja...
Abans el meu cos no sigui un eco de foc i cendra... VISC.
No ajornis el viure. Viu i estima en grandesa i en profunditat. Estimar no té sinònim.
(la data de publicació dels poemes no es correspont amb la que foren escrits)
GRÀCIES PELS VOSTRES COMENTARIS. EL GUST ÉS MEU I LA PACIÈNCIA ÉS VOSTRA.
Per al que convingui, no mossego.
onatge@gmail.com
onatges.blogspot.com