Cercador
SANTA MAGDALENA DE L'ESTELA. PIERA
Un relat de: Antonio Mora VergésNo hi ha cap rètol indicador, ni al trencall de la carretera, ni al davant de les runes esfereïdores d’aquesta esglesiola.
És quasi invisible, està en un punt elevat, fent cantonada, i literalment menjada per la vegetació.
![](http://3.bp.blogspot.com/-EmTAm896fic/T4mZhxo4ZPI/AAAAAAAASnc/yd59rcrFGPs/s320/1mag1.jpg)
Quan cercava informació, observava un semblant efecte:
s’esmenta l’any 1285 en ocasió d’una visita pastoral.
L’any 1596 es fan obres per afegir un cambril per la imatge de la santa.
S’expliquen ‘històries truculentes’ els segles XVII i XVIII, això si més no, ens confirma que estava activa.
Al 1886 sembla que per trobar-se en estat ruïnós, i les imatges son traslladades – hom suposa que a la Parroquial de Santa Maria de Piera – ; agrairem la vostra informació a l’email coneixercatalunya@gmail.com
Ens expliquen que abans de la guerra 1936-39, quan arribava la Festa Major d’estiu de ca n’ Aguilera, a l’ermita s’hi celebrava una missa amb acompanyament d’orquestra honorant a Santa Magdalena el dia 22 de juliol. La Mercè de Ca n’Aguilera, exercia en el període previ a la guerra genocida – con ho fa ara – funcions quasi parroquials.
Passats els ‘Primers Anys Triomfals’, - d’obligada assistència als actes religiosos - , aquesta ‘ tradició es va perdre; consta que s’intentà recuperar de nou als anys seixanta, però literalment va ser una flor ‘d’estiu’.
Quan es van començar les obres d’urbanització, va caldre fer sobre el terreny la marca de camins i carrers, després les màquines excavadores i anivelladores van iniciar la seva feina tot abatent pins i alzines sense miraments. L’estat d’abandó de Santa Magdalena de l’Estela, devia ser majúscul, perquè és recull com ‘una sorpresa inesperada’ la troballa d’unes restes humanes, o el què en quedava.
Això ens fa pensar, que al redós de l’església - en algun moment del passat - hi hagué un fossar. ; agrairem la vostra informació a l’email coneixercatalunya@gmail.com
![](http://3.bp.blogspot.com/-sUoa5wf87dY/T4mZ4A_PjFI/AAAAAAAASno/yuT_qIYPF10/s320/1magporta.jpg)
Quan a la descripció llegia : Ermita de planta rectangular amb un cos adossat lateral on es situa la porta d'entrada amb dovelles de pedra. A l'exterior del presbiteri hi ha dos contraforts de pedra i un campanar d'espadanya fet amb maó. Coberta de teulada a dues vessants aguantada per bigues de fusta. A l'interior hi ha restes d'una volta rebaixada de guix i dos pilars de maó que aguanten unes arcades que separen la nau del cos adossat.
![](http://1.bp.blogspot.com/-ToI6qhsC81Q/T4maAy9CbOI/AAAAAAAASn0/kPShMiQYVmM/s320/1magvista.jpg)
Ni abans – quan intentava trobar-la - , ni desprès per confirmar que efectivament eres les runes de Santa Magdalena de l’Estela; cap veí me’n sabia donar raó.
El topònim potser té relació amb l’abundor en aquestes indret de l’Alchemilla vulgaris – coneguda popularment com: peu de lleó, herba botera , estela , o pota de lleó.
És quasi invisible, està en un punt elevat, fent cantonada, i literalment menjada per la vegetació.
![](http://3.bp.blogspot.com/-EmTAm896fic/T4mZhxo4ZPI/AAAAAAAASnc/yd59rcrFGPs/s320/1mag1.jpg)
Quan cercava informació, observava un semblant efecte:
s’esmenta l’any 1285 en ocasió d’una visita pastoral.
L’any 1596 es fan obres per afegir un cambril per la imatge de la santa.
S’expliquen ‘històries truculentes’ els segles XVII i XVIII, això si més no, ens confirma que estava activa.
Al 1886 sembla que per trobar-se en estat ruïnós, i les imatges son traslladades – hom suposa que a la Parroquial de Santa Maria de Piera – ; agrairem la vostra informació a l’email coneixercatalunya@gmail.com
Ens expliquen que abans de la guerra 1936-39, quan arribava la Festa Major d’estiu de ca n’ Aguilera, a l’ermita s’hi celebrava una missa amb acompanyament d’orquestra honorant a Santa Magdalena el dia 22 de juliol. La Mercè de Ca n’Aguilera, exercia en el període previ a la guerra genocida – con ho fa ara – funcions quasi parroquials.
Passats els ‘Primers Anys Triomfals’, - d’obligada assistència als actes religiosos - , aquesta ‘ tradició es va perdre; consta que s’intentà recuperar de nou als anys seixanta, però literalment va ser una flor ‘d’estiu’.
Quan es van començar les obres d’urbanització, va caldre fer sobre el terreny la marca de camins i carrers, després les màquines excavadores i anivelladores van iniciar la seva feina tot abatent pins i alzines sense miraments. L’estat d’abandó de Santa Magdalena de l’Estela, devia ser majúscul, perquè és recull com ‘una sorpresa inesperada’ la troballa d’unes restes humanes, o el què en quedava.
Això ens fa pensar, que al redós de l’església - en algun moment del passat - hi hagué un fossar. ; agrairem la vostra informació a l’email coneixercatalunya@gmail.com
![](http://3.bp.blogspot.com/-sUoa5wf87dY/T4mZ4A_PjFI/AAAAAAAASno/yuT_qIYPF10/s320/1magporta.jpg)
Quan a la descripció llegia : Ermita de planta rectangular amb un cos adossat lateral on es situa la porta d'entrada amb dovelles de pedra. A l'exterior del presbiteri hi ha dos contraforts de pedra i un campanar d'espadanya fet amb maó. Coberta de teulada a dues vessants aguantada per bigues de fusta. A l'interior hi ha restes d'una volta rebaixada de guix i dos pilars de maó que aguanten unes arcades que separen la nau del cos adossat.
![](http://1.bp.blogspot.com/-ToI6qhsC81Q/T4maAy9CbOI/AAAAAAAASn0/kPShMiQYVmM/s320/1magvista.jpg)
Ni abans – quan intentava trobar-la - , ni desprès per confirmar que efectivament eres les runes de Santa Magdalena de l’Estela; cap veí me’n sabia donar raó.
El topònim potser té relació amb l’abundor en aquestes indret de l’Alchemilla vulgaris – coneguda popularment com: peu de lleó, herba botera , estela , o pota de lleó.
l´Autor
![Foto de perfil de Antonio Mora Vergés Foto de perfil de Antonio Mora Vergés](/imatges_autors/81299.jpg?rnd=1539153789)
6933 Relats
1205 Comentaris
5548921 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Antonio Mora Vergés, l'Argentera 1951, col·laborador del setmanari La Forja de Castellar del Vallès, Nova Tarrega, de Tàrrega , Diari de Sabadell, La Tosca de Moià, El Balcó de Montserrat de Vacarisses.Editor del blog :
coneixercatalunya.blogspot.com ,
col·laborador de les pàgines web www.guimera.info, i els diàris digitals de : www.moianes.net
http://www.naciodigital.cat/manresainfo/
http://www.naciodigital.cat/llusanes/
http://www.naciodigital.cat/elripolles/
http://www.baixllobregatdigital.cat/
e.mail mora.a@guimera.info
e.mail amora@moianes.net
email guimera.mora@gmail.com
Últims relats de l'autor
- IN MEMORIAM. JOAN BAPTISTA FRANCESC ANTONI ESCOFET PALAU. UN CADAQUESENC QUE S’ESTIMAVA EL LLOC ON VA NÈIXER.
- EL PARK GÜELL. DEL SOMNI AL MALSON.
- IN MEMORIAM. ESGLÉSIA DE SANTA MARTA A LA RIERA DE SANT JOAN. LA BARCELONA QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- TENIU DADES DE L’AUTOR DE LA CAPELLA DEL FOSSAR DE MONTESQUIU ADVOCADA AL CRIST DE LA BONA MORT?. OSONA.
- CAPELLA DE SANT JAUME DEL CARCS /CARDS. SANT PERE DE RIBES. EL GARRAF
- L’ESGLÉSIA QUE RETRATAVA MOSSÈN EDUARD ROYO CRESPO A CUBELLS, ERA SANT BARTOMEU DE PUGIS?. LA NOGUERA.
- QUINA ADVOCAVIÓ TENIA LA CAPELLA DE LA CASA DE FRANCESC BURÉS REGORDOSA?. BARCELONA
- TENIU IMATGES DE LA IMATGE DE LA MAREDEDÉU DEL PRAT I DEL INTERIOR DE LA SEVA CAPELLA?. SANT JOAN DE LES ABADESSES. EL RIPOLLÈS
- QUINA ADVOCACIÓ TÉ O TENIA L’ERMITA DEL BALIS?. SANT VICENÇ DE MONTALT. EL MARESME
- LA CONFISCADA CASA DEL DR. RICARD MARTÍ MARTÍ A SANT ANDREU DE LLAVANERES.
- HISTÒRIES DEL PAIS ORIENTAL
- IN MEMORIAM. LA TORRE QUE RETRATAVA EL JOSEP SALVANY BLANCH, ERA LA TORRE MACIÀ? . EL CANET DE MAR QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- SANTUARI DE NÚRIA. OBRA CABDAL DEL JOSEP DANÉS TORRAS. EL RIPOLLÈS
- IN MEMORIAM DE SANTA MADRONA A SANT GENIS DELS AGUDELLS. BARCELONA
- ROSES DE NADAL AL MAIG. POTSER SI QUE HI HA UN CANVI CLIMÀTIC, OI?.