Cercador
SANT CLIMENT DE L’ESPUNYOLA. EL BERGUEDÀ JUSSÀ
Un relat de: Antonio Mora VergésEns aturàvem La Rosa Planell Grau , el Miquel Pujol Mur i l’Antonio Mora Vergés, davant la porta de l'església parroquial de Sant Climent, prop de la carretera de Berga a Solsona.
![](http://2.bp.blogspot.com/-NAWFZ3Jqdxo/Tvop_AaNnXI/AAAAAAAARHw/mIC-lzXVhME/s320/1%2Bcliment%2Bposterior.jpg)
![](http://2.bp.blogspot.com/-nO8TFGSi8X8/Tvop_bCY8rI/AAAAAAAARH4/We-3xY33dRU/s320/1%2Bcliment%2Bporta.jpg)
![](http://4.bp.blogspot.com/-4i3t084S1ys/Tvop_ZsqCiI/AAAAAAAARII/0c-xM_ysdIg/s320/1%2Bcliment%2Bfa%25C3%25A7ana.jpg)
Trobem esmentada per primer l’església de Sant Climent, l’any 922, com un dels límits, en l’acta de consagració de Sant Joan de Montdarn.
Fou dedicada fins al segle XVI a sant Nicolau.
Al segle XVIII, mantenia el seu caràcter parroquial i tenia com a sufragània l’Església de Sant Pere de l’Esgleiola.
A l’edifici d'origen romànic, d'una nau i absis semicircular, se li afegia el segle XVII una rectoria; al segle XVIII s’ampliava amb dues capelles laterals, una sagristia i es refia ex novo la rectoria, encara al segle XIX cal anotar que s’aixecava el campanar que veiem adossat a la façana.
Els diners d’Amèrica que semblaven - i potser ho van ser - una benedicció, van facilitar el trànsit del romànic, al barroc i fins al neogòtic, alhora també s’ampliaven i els millorava el ferm dels camins carreters, que permetrien – com per arreu – una sortida sense retorn de la major part dels que aquí vivien.
El lloc de l’Espunyola és esmentat ja el 992, i el castell d’aquest nom (que perdura en part al mas del Castell, prop del torrent de l'Espunyola, afluent a la riera de Clarà) és citat el 950, data en què l'abadessa Adelaida Bonafilla de Sant Joan de Ripoll (dit després de les Abadesses), filla del comte de Barcelona Sunyer I, en féu una donació al seu monestir.
Senyorejà el castell una família de cavallers cognomenada Espunyola, que convertiren la fortalesa en un gran casal residencial a partir del segle XIII. Ocupa una petita elevació (l'edifici aprofita el desnivell del terreny) i el conjunt es troba dins un recinte murallat, en gran part caigut; es conserven el casal residencial (refet al segle XVI), format per una gran nau rectangular, i dues grans torres quadrades, que han perdut el coronament emmerletat.
L'església del mas del Castell – dedicada a Sant Serni - , d'origen romànic, és totalment arruïnada (s'esfondrà vers el 1915) i en les roques pròximes hi ha excavades sepultures antropomorfes (segle X) i també de lloses o cistes de parets verticals (segle XI).
Relativament prop de Sant Climent – en el mateix costat de la carretera – s’aixeca alterosa l’església de Sant Serni de Clarà.
El topònim en la tesis que defensa entre altres Joan Coromines , és un diminutiu del llatí spongia, que descriuria una caracreristica dominant al terme; “roca de molts alvèols o pedra tosca porosa”.
![](http://2.bp.blogspot.com/-NAWFZ3Jqdxo/Tvop_AaNnXI/AAAAAAAARHw/mIC-lzXVhME/s320/1%2Bcliment%2Bposterior.jpg)
![](http://2.bp.blogspot.com/-nO8TFGSi8X8/Tvop_bCY8rI/AAAAAAAARH4/We-3xY33dRU/s320/1%2Bcliment%2Bporta.jpg)
![](http://4.bp.blogspot.com/-4i3t084S1ys/Tvop_ZsqCiI/AAAAAAAARII/0c-xM_ysdIg/s320/1%2Bcliment%2Bfa%25C3%25A7ana.jpg)
Trobem esmentada per primer l’església de Sant Climent, l’any 922, com un dels límits, en l’acta de consagració de Sant Joan de Montdarn.
Fou dedicada fins al segle XVI a sant Nicolau.
Al segle XVIII, mantenia el seu caràcter parroquial i tenia com a sufragània l’Església de Sant Pere de l’Esgleiola.
A l’edifici d'origen romànic, d'una nau i absis semicircular, se li afegia el segle XVII una rectoria; al segle XVIII s’ampliava amb dues capelles laterals, una sagristia i es refia ex novo la rectoria, encara al segle XIX cal anotar que s’aixecava el campanar que veiem adossat a la façana.
Els diners d’Amèrica que semblaven - i potser ho van ser - una benedicció, van facilitar el trànsit del romànic, al barroc i fins al neogòtic, alhora també s’ampliaven i els millorava el ferm dels camins carreters, que permetrien – com per arreu – una sortida sense retorn de la major part dels que aquí vivien.
El lloc de l’Espunyola és esmentat ja el 992, i el castell d’aquest nom (que perdura en part al mas del Castell, prop del torrent de l'Espunyola, afluent a la riera de Clarà) és citat el 950, data en què l'abadessa Adelaida Bonafilla de Sant Joan de Ripoll (dit després de les Abadesses), filla del comte de Barcelona Sunyer I, en féu una donació al seu monestir.
Senyorejà el castell una família de cavallers cognomenada Espunyola, que convertiren la fortalesa en un gran casal residencial a partir del segle XIII. Ocupa una petita elevació (l'edifici aprofita el desnivell del terreny) i el conjunt es troba dins un recinte murallat, en gran part caigut; es conserven el casal residencial (refet al segle XVI), format per una gran nau rectangular, i dues grans torres quadrades, que han perdut el coronament emmerletat.
L'església del mas del Castell – dedicada a Sant Serni - , d'origen romànic, és totalment arruïnada (s'esfondrà vers el 1915) i en les roques pròximes hi ha excavades sepultures antropomorfes (segle X) i també de lloses o cistes de parets verticals (segle XI).
Relativament prop de Sant Climent – en el mateix costat de la carretera – s’aixeca alterosa l’església de Sant Serni de Clarà.
El topònim en la tesis que defensa entre altres Joan Coromines , és un diminutiu del llatí spongia, que descriuria una caracreristica dominant al terme; “roca de molts alvèols o pedra tosca porosa”.
l´Autor
![Foto de perfil de Antonio Mora Vergés Foto de perfil de Antonio Mora Vergés](/imatges_autors/81299.jpg?rnd=598799059)
6933 Relats
1205 Comentaris
5548921 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Antonio Mora Vergés, l'Argentera 1951, col·laborador del setmanari La Forja de Castellar del Vallès, Nova Tarrega, de Tàrrega , Diari de Sabadell, La Tosca de Moià, El Balcó de Montserrat de Vacarisses.Editor del blog :
coneixercatalunya.blogspot.com ,
col·laborador de les pàgines web www.guimera.info, i els diàris digitals de : www.moianes.net
http://www.naciodigital.cat/manresainfo/
http://www.naciodigital.cat/llusanes/
http://www.naciodigital.cat/elripolles/
http://www.baixllobregatdigital.cat/
e.mail mora.a@guimera.info
e.mail amora@moianes.net
email guimera.mora@gmail.com
Últims relats de l'autor
- IN MEMORIAM. JOAN BAPTISTA FRANCESC ANTONI ESCOFET PALAU. UN CADAQUESENC QUE S’ESTIMAVA EL LLOC ON VA NÈIXER.
- EL PARK GÜELL. DEL SOMNI AL MALSON.
- IN MEMORIAM. ESGLÉSIA DE SANTA MARTA A LA RIERA DE SANT JOAN. LA BARCELONA QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- TENIU DADES DE L’AUTOR DE LA CAPELLA DEL FOSSAR DE MONTESQUIU ADVOCADA AL CRIST DE LA BONA MORT?. OSONA.
- CAPELLA DE SANT JAUME DEL CARCS /CARDS. SANT PERE DE RIBES. EL GARRAF
- L’ESGLÉSIA QUE RETRATAVA MOSSÈN EDUARD ROYO CRESPO A CUBELLS, ERA SANT BARTOMEU DE PUGIS?. LA NOGUERA.
- QUINA ADVOCAVIÓ TENIA LA CAPELLA DE LA CASA DE FRANCESC BURÉS REGORDOSA?. BARCELONA
- TENIU IMATGES DE LA IMATGE DE LA MAREDEDÉU DEL PRAT I DEL INTERIOR DE LA SEVA CAPELLA?. SANT JOAN DE LES ABADESSES. EL RIPOLLÈS
- QUINA ADVOCACIÓ TÉ O TENIA L’ERMITA DEL BALIS?. SANT VICENÇ DE MONTALT. EL MARESME
- LA CONFISCADA CASA DEL DR. RICARD MARTÍ MARTÍ A SANT ANDREU DE LLAVANERES.
- HISTÒRIES DEL PAIS ORIENTAL
- IN MEMORIAM. LA TORRE QUE RETRATAVA EL JOSEP SALVANY BLANCH, ERA LA TORRE MACIÀ? . EL CANET DE MAR QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- SANTUARI DE NÚRIA. OBRA CABDAL DEL JOSEP DANÉS TORRAS. EL RIPOLLÈS
- IN MEMORIAM DE SANTA MADRONA A SANT GENIS DELS AGUDELLS. BARCELONA
- ROSES DE NADAL AL MAIG. POTSER SI QUE HI HA UN CANVI CLIMÀTIC, OI?.