Cercador
SANAÜJA. EL CASTELL DE BOIRA. LA SEGARRA INFINITA
Un relat de: Antonio Mora VergésSota una intensa boira – tant que ni em vaig adonar que creuava un pont medieval - anàvem el Joan Escoda i Prats i l’Antonio Mora Vergés, a Sanaüja. Acostumem a dur a terme les nostres sortides – un cop feta la tasca prèvia de preparació – malgrat les condicions climatològiques, així, hem vist paisatges solejats, gebrats, mullats, o plens de boira, i des de la nostra particular visió pensem que aquesta diversitat és enriquidora, entenem – i fins defensem aferrissadament - que hi ha gustos per tot.
El castell de Sanahuja , " guaita o guàrdia de dalt" segons els mestre Coromines , ens rep embolcallat de boira, dalt del turó que domina el poble; ho intuïm més que ho veiem.
![](http://1.bp.blogspot.com/_jRvC4BRedEs/TTsjPOB_yVI/AAAAAAAAM10/cq5YPVe1TS8/s320/SANAUJA%2BFA%25C3%2587ANA.jpg)
Es - segons les cròniques - un dels castells mes primerencs de la comarca i els seus orígens es remunten al segle XI. Del Castell original en queden poques restes; conserva alguns vestigis antics medievals ; altres com el magnífic campanar de cadireta amb cinc ulls , corresponen a la reconstrucció que s’hi féu als segles XVI i XVII, quan el castell fou convertit en palau episcopal.
El bisbe d’Urgell – senyor de Sanaüja - féu estada en aquesta població en ocasions i circumstàncies molt diverses, l'any 1461, està documentat que s'hi trobà amb el comte de Prades per la qüestió del príncep de Viana, i l’any 1583 en que fou ordenat sacerdot a l’església del castell, Sant Josep de Calasanç.
![](http://3.bp.blogspot.com/_jRvC4BRedEs/TTsi4H_xFtI/AAAAAAAAM1s/fdBfRj21rVY/s320/SANAUJA%2BDETALL%2BFA%25C3%2587NA.jpg)
Des d’aquesta alçada, fins abans de la Guerra Civil, sonaven les campanes, que guiaven – aleshores si -. La vida dels sanaügencs.
La boira ens complica la tasca de recollir imatges, i fins posa en risc els nostres equips fotogràfics.
Haurem de tornar en un altra ocasió per aclarir – si és possible – la història de la bellíssima imatge de Nostra Senyora dita de Sallent de Sanaüja:
![](http://1.bp.blogspot.com/_jRvC4BRedEs/TTsioSHKrZI/AAAAAAAAM1k/SSO8IJjqef0/s320/SANA%25C3%259CJA%2BMARE%2BDE%2BD%25C3%2589U%2BDE%2BSALLENT)
Se n'ha situat la realització durant la segona meitat del segle XIV. La Mare de Déu sosté el nen Jesús, acaronant-li el peu dret. L’infant té un colom a la mà esquerra, i amaga els dits de la dreta entre els plecs del mantell de la Verge. L’autor fon les funcions devocional i decorativa, en aquestes figures de lectura fàcil per a la transmissió de la fe i de la relació entre una mare i un fill. Mètode propi de l’època d’expansió dels ordes mendicants , que defensen aquestes imatges - que al seu parer - humanitzen les advocacions marianes, allunyant-les de les severitats romàniques. A dia d’avui , la que fou casa dels Senyors de Sallent, feudataris del bisbe d'Urgell, pertany al terme de Pinell del Solsonès, i està en la demarcació d’aquest bisbat. L’any 1657 n'era senyor n'Arnau Guillem de Lordat, que se'n va vendre una part a Jaume de Camats, veí de Sanaüja. Hi han boires que no s’aclareixen quan marxa l’anticicló.
El castell de Sanahuja , " guaita o guàrdia de dalt" segons els mestre Coromines , ens rep embolcallat de boira, dalt del turó que domina el poble; ho intuïm més que ho veiem.
![](http://1.bp.blogspot.com/_jRvC4BRedEs/TTsjPOB_yVI/AAAAAAAAM10/cq5YPVe1TS8/s320/SANAUJA%2BFA%25C3%2587ANA.jpg)
Es - segons les cròniques - un dels castells mes primerencs de la comarca i els seus orígens es remunten al segle XI. Del Castell original en queden poques restes; conserva alguns vestigis antics medievals ; altres com el magnífic campanar de cadireta amb cinc ulls , corresponen a la reconstrucció que s’hi féu als segles XVI i XVII, quan el castell fou convertit en palau episcopal.
El bisbe d’Urgell – senyor de Sanaüja - féu estada en aquesta població en ocasions i circumstàncies molt diverses, l'any 1461, està documentat que s'hi trobà amb el comte de Prades per la qüestió del príncep de Viana, i l’any 1583 en que fou ordenat sacerdot a l’església del castell, Sant Josep de Calasanç.
![](http://3.bp.blogspot.com/_jRvC4BRedEs/TTsi4H_xFtI/AAAAAAAAM1s/fdBfRj21rVY/s320/SANAUJA%2BDETALL%2BFA%25C3%2587NA.jpg)
Des d’aquesta alçada, fins abans de la Guerra Civil, sonaven les campanes, que guiaven – aleshores si -. La vida dels sanaügencs.
La boira ens complica la tasca de recollir imatges, i fins posa en risc els nostres equips fotogràfics.
Haurem de tornar en un altra ocasió per aclarir – si és possible – la història de la bellíssima imatge de Nostra Senyora dita de Sallent de Sanaüja:
Se n'ha situat la realització durant la segona meitat del segle XIV. La Mare de Déu sosté el nen Jesús, acaronant-li el peu dret. L’infant té un colom a la mà esquerra, i amaga els dits de la dreta entre els plecs del mantell de la Verge. L’autor fon les funcions devocional i decorativa, en aquestes figures de lectura fàcil per a la transmissió de la fe i de la relació entre una mare i un fill. Mètode propi de l’època d’expansió dels ordes mendicants , que defensen aquestes imatges - que al seu parer - humanitzen les advocacions marianes, allunyant-les de les severitats romàniques. A dia d’avui , la que fou casa dels Senyors de Sallent, feudataris del bisbe d'Urgell, pertany al terme de Pinell del Solsonès, i està en la demarcació d’aquest bisbat. L’any 1657 n'era senyor n'Arnau Guillem de Lordat, que se'n va vendre una part a Jaume de Camats, veí de Sanaüja. Hi han boires que no s’aclareixen quan marxa l’anticicló.
l´Autor
![Foto de perfil de Antonio Mora Vergés Foto de perfil de Antonio Mora Vergés](/imatges_autors/81299.jpg?rnd=1959561068)
6933 Relats
1205 Comentaris
5548921 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Antonio Mora Vergés, l'Argentera 1951, col·laborador del setmanari La Forja de Castellar del Vallès, Nova Tarrega, de Tàrrega , Diari de Sabadell, La Tosca de Moià, El Balcó de Montserrat de Vacarisses.Editor del blog :
coneixercatalunya.blogspot.com ,
col·laborador de les pàgines web www.guimera.info, i els diàris digitals de : www.moianes.net
http://www.naciodigital.cat/manresainfo/
http://www.naciodigital.cat/llusanes/
http://www.naciodigital.cat/elripolles/
http://www.baixllobregatdigital.cat/
e.mail mora.a@guimera.info
e.mail amora@moianes.net
email guimera.mora@gmail.com
Últims relats de l'autor
- IN MEMORIAM. JOAN BAPTISTA FRANCESC ANTONI ESCOFET PALAU. UN CADAQUESENC QUE S’ESTIMAVA EL LLOC ON VA NÈIXER.
- EL PARK GÜELL. DEL SOMNI AL MALSON.
- IN MEMORIAM. ESGLÉSIA DE SANTA MARTA A LA RIERA DE SANT JOAN. LA BARCELONA QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- TENIU DADES DE L’AUTOR DE LA CAPELLA DEL FOSSAR DE MONTESQUIU ADVOCADA AL CRIST DE LA BONA MORT?. OSONA.
- CAPELLA DE SANT JAUME DEL CARCS /CARDS. SANT PERE DE RIBES. EL GARRAF
- L’ESGLÉSIA QUE RETRATAVA MOSSÈN EDUARD ROYO CRESPO A CUBELLS, ERA SANT BARTOMEU DE PUGIS?. LA NOGUERA.
- QUINA ADVOCAVIÓ TENIA LA CAPELLA DE LA CASA DE FRANCESC BURÉS REGORDOSA?. BARCELONA
- TENIU IMATGES DE LA IMATGE DE LA MAREDEDÉU DEL PRAT I DEL INTERIOR DE LA SEVA CAPELLA?. SANT JOAN DE LES ABADESSES. EL RIPOLLÈS
- QUINA ADVOCACIÓ TÉ O TENIA L’ERMITA DEL BALIS?. SANT VICENÇ DE MONTALT. EL MARESME
- LA CONFISCADA CASA DEL DR. RICARD MARTÍ MARTÍ A SANT ANDREU DE LLAVANERES.
- HISTÒRIES DEL PAIS ORIENTAL
- IN MEMORIAM. LA TORRE QUE RETRATAVA EL JOSEP SALVANY BLANCH, ERA LA TORRE MACIÀ? . EL CANET DE MAR QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- SANTUARI DE NÚRIA. OBRA CABDAL DEL JOSEP DANÉS TORRAS. EL RIPOLLÈS
- IN MEMORIAM DE SANTA MADRONA A SANT GENIS DELS AGUDELLS. BARCELONA
- ROSES DE NADAL AL MAIG. POTSER SI QUE HI HA UN CANVI CLIMÀTIC, OI?.