Cercador
Quan tornin les foscors (IX)
Un relat de: Miquel Bohigas Costabella(Introducció)
El jove deixeble ja no té esma per dir res, així que en aquest capítol no el molestarem, a veure si així es refà i en el proper pot dir alguna cosa.
Mentrestant, el mestre s'entreté amb un pentominó, assegut dalt d'una penya.
-------------------------------------------------------
Capítol IX - UNA VISITA IMPREVISTA, HOÉ!
Mentre la Margot estava trucant a comissaria, un home assegut a la barra del bar l'ha estat observant amb molta atenció.
En Nerò que se n'ha adonat, el borda quan passa pel seu costat.
-Què fas?, mal educat! -el renya la Margot -No li faci cas, senyor. És un mal criat aquest gos.
-Sí, ja ho veig, hoé! -li contesta l'home, que podriem qualificar de misteriós, -Sort que només és un gos, hoé!
-------------------------------------------------------------------------------
Nota d'entrelínies: L'expressió **hoé** s'ha de pronunciar amb la h aspirada, tal com ho fa l'home misteriós que, pel seu accent, és evident que més aviat és de cap al sud.
-------------------------------------------------------------------------------
Però, correm ara una estúpida cortina i anem altra cop a Can Tragèries.
Per fer-ho encara més misteriós, posem-hi que ja és de nit. Una nit presidida només pel cant dels grills. Una nit tranquil·la, fins i tot massa tranquil·la.
De sobte, -Crocs! -un soroll al pati crida l'atenció de la Perpètua, que està planxant els llençols del llit on havia dormit la Margot.
-Qui hi ha aquí a fora? -pregunta neguitosa, però sense esperar cap resposta. Fins que tot d'una, se n'adona que els grills han deixat de cantar. Es dirigeix cap a la porta, l'obra i traient el cap tímidament, torna a preguntar -Que hi ha algú?
Aquesta vegada, però, la seva pregunta troba una resposta:
-Hola, sóc jo, hoé! -diu una veu al fons del pati, mentre d'entre les ombres del jardí una figura que ja coneixem, s'acosta cap a la porta.
-Tuuu- exclama la dona, consternada. -No és possible, com goses presentar-te! - li diu, repassant-lo de dalt a baix amb la mirada. Instintivament, la Perpètua crida -Neró ataca'l!
-Tranquila, hoé!. Ja sé que t'has tornat a quedar sense el teu Neró, hoé! -contesta l'home, deixant entreveure un malèfic somriure a la seva cara.
(continuarà )
Comentaris
-
bueno[Ofensiu]Linkinpark | 02-01-2005
el fan number 77, també vol q continui la cosa, ho dic amb retard però ho dic!
-
Aaaah...[Ofensiu]Miquel Bohigas Costabella | 09-09-2004
Això ja és massa, aaaah! quina satisfacció. Aaaah!
Dos relataires-lectors o lectors-relataires, suplicant que continui "Quan tornin ..."
Això ja és massa, aaaah! quina satisfacció. Aaaah!
El rànking d'autoestima m'ha passat de 100, tu!
Aaaah, aaah, ui, sí, sí, aaaah!, més, més, així, així sí, si aaaah!
No sé pas on anirem a parar.
Per cert, parlant d'autoestimes, avui a 2/4 de 10 del vespre s'atorguen els premis Ciutat de Girona (ho televisen en directe per tele Girona).
Ho dic perquè com que a RC optàvem al Premi LLETRA 2004.
Si algú ho pot mirar o si hi pot anar, és a les carpes de la Devesa de Girona.
Només faltaria que guanyéssim, seria una gran notícia.
-
per fí[Ofensiu]pèrdix | 09-09-2004
Jo no volia insistir per por de ferir la teva sensibilitat ("sempre comenta el mateix, segur que ho fa per a quedar bé" podries pensar).
D'estar estirat al banc del final del relat, amb la fresqueta de la nit, he agafat una lumbàlgia de tres parells de nassos.
Que tornin, que tornin,...! -
Per fi![Ofensiu]Miquel Bohigas Costabella | 09-09-2004
Vaaaal, ja continuaré, si tant insistiu.
Aquest vespre penjaré un altre capítol.
(Uf!, em pensava que mai ho podria dir, això)
Gràcies (les teves) -
Intrigant!![Ofensiu]Dea | 09-09-2004 | Valoració: 9
Valeee... m'has deixat amb un dubte espantós... Si us plau t'ho demano, continua!!L'audiència t'ho demana!
l´Autor
![Foto de perfil de Miquel Bohigas Costabella Foto de perfil de Miquel Bohigas Costabella](/imatges_autors/9058.jpg?rnd=203912238)
94 Relats
341 Comentaris
196805 Lectures
Valoració de l'autor: 9.34
Biografia:
Sóc qui sóc i quan vull, faig el què puc i el què no vull, no ho faig, si puc. A mitjans del 2004, quan vaig descobrir RC, em vaig posar a escriure i, durant uns anys, hi vaig ser força habitual. Després em vaig ficar al món de la fotografia i, darrerament al del teatre, on participo amb el grup IncreiXendo.També penjo fotos a flickr.
Per si t'interessa, visc a la Vall de Llémena.
Els meus Relataires:
Envia'm un e-mail, si et sembla