Cercador
Onzena plaga
Un relat de: CapdelinTinc una casa, fetus de pedra,
l'entrada és de rajola freda.
Tinc un jardí que vol ser
terra promesa,
on la lluna orina de nit
llum de plata negra
i on el sol pren la fresca.
Des de fa cert temps
cau dels peus del cel dels déus
una plaga d'INSECTES
que omplen el jardí de nou esperma
i canvien el color de les flors.
Aquest és el meu dilema:
aconseguir amb instint desconfiat
exterminar-los
o bé escoltar la veu
del batec epilèptic dels pètals
que em diuen:
aprèn a estimar-los.
Comentaris
-
Un jardí on ...[Ofensiu]Becari | 12-06-2006 | Valoració: 10
....on el sol pren la fresca...GUAU quin imatge. Si ho fa de dia suposo que ho farà amb ulleres de sol, oi? perquè? No ho se, pero sempre ho he imaginat així, de color ultravioleta....
records -
Boníssim!!![Ofensiu]Arbequina | 09-06-2006 | Valoració: 10
De debó, deus ser una ànima poètica.
Quan he llegit el teu comentari sobre el teu poema, dient que tractava la immigració, m'he dit: "No pot ser". Em semblava impossible de fer algo així.
M'encanta equivocar-me, gaudeixo molt equivocant-me doncs em lliga a la realitat (sóc una mica paranoic), i m'ha encantat que em fessis equivocar. Has fet un poema bellíssim sobre la immigració. Un deu a aquest poema, per temàtica, dificultat, bellesa, estil, i un llarg etcètera.
Ho torno a dir: crec que ets un ànima poètica. En fi, és possible que també vegi influïda la meva opinió per la quantitat descomunal de la teva creació, però la qualitat que te, em torna a fer opinar el mateix d'adalt.
Sobre la temàtica, que m'he encantat, faré també algun comentari.
Una de les meves il·lusions és veure la humanitat plegada i conjuntada en aquesta terra. Vull estar rodejat per tot tipus d'ideologies, creences, races, llengües, etc i, a més, és el futur. El racisme em desagrada principalment perquè no és intel·lectual, no te cap tipus de coherència interna el seu discurs. I sempre que convisc amb racistes (n'hi ha per tot arreu) m'enfado interiorment.
Així que, ja veus, la temàtica, xapó. I com ho has desenvolupat, millor.
Potser l'aprén a estimar-los, jo , d'una manera menys poètica, l'expressaria així: apren a estimar la humanitat. Car que què és la humanitat? Qui te dos dits de front ja ho sap.
Felicitats i gràcies per un tan meravellós poema.
Arbequina. -
Agreixo[Ofensiu]Sol_ixent | 31-05-2006
el comentari sobre el meu relat. he de dir-te que és una història totalment fictícia!
Però... de totes maneres sempre intento posar-me dins la pell del personatge per a poder explicar-ho millor.
Una abraçada!
Sol_ixent
-
Comentari metafòric[Ofensiu]angie | 31-05-2006
Què faria el blau sense el groc?
Doncs no hi hauria verd!
Els daltònics (metàfora) ho tenen malament això de veure el verd i també el vermell, ho veuen igual, un to amarronat uniforme... I la vida no sap de colors forçats, d'ulls manipulats ni aclucats... la vida fa girar el món, el mateix per a tots, el NOSTRE, i la vida és vermella i verda també... avui som aquí, demà potser a milers de kilòmetres... De tota manera, mentre existeixi la vergonya més gran que és la fam i no hi hagi collons per adonar-se'n, continuarem mirant pels ulls dels daltònics i llavors, existiran plagues amb ales de color fosc i afamades de vermell i verd...
angie
-
|@-@|[Ofensiu]Yuna | 30-05-2006 | Valoració: 10
Quanta raó tens.. ens acostumen i a vegades no veiem més enllà... hem d'assumir canvis... demà miraré el jardí a veure que hi veig !!!
Molts petons !!!
Yuna -
L'home és la major plaga existent[Ofensiu]helena | 29-05-2006 | Valoració: 10
Un dilema complexe aquest,
de segur que aprendre a estimar-los ens fa millors,
més tolerants i diversos.
Bonic poema ple d'imatges sorprenents.
helena
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de Capdelin Foto de perfil de Capdelin](/imatges_autors/35029.jpg?rnd=774330537)
987 Relats
4380 Comentaris
1318361 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Si aconseguimentendre'ns sense estar
del tot d'acord,
si aconseguim
que el temps només sigui
un escenògraf a sou,
si aconseguim
una paraula sense llençar-nos-la
a la cara, enamorar-nos
sense sorpreses ni flors,
estimar-nos lluny del llit,
si aconseguim
que els records siguin
un ahir suplent,
que pesem més despullats
que vestits,
que inventem la vida
cada matí,
després,
ens serà molt fàcil
ressuscitar els morts
i moure les muntanyes.
. . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
( POEMA " preparant el miracle ",
d'en Capdelin )