Cercador
Moixaina
Un relat de: zazou2000On rau el glamour a la música?, em pregunto. Encara m'emociona escoltar aquelles meravelloses melodies sorgides d'una nit d'estiu, d'aquells anys, que no s'acaben mai d'escurar de la memòria. Poso el verybest dels OMD, i s'encadenen, tot d'una, cançons inviolables: "Maid of Orleans", "Enola gay", "Souvenir", "Talking loud and clear"... Mentrestant, esgarrapo amb la mirada, fascinat, abduït, finestra enllà. Apujo el volum de l'hi-fi. Algú reconeixerà, al passar per sota, aquesta música? Algú, que hi hagi fora del meu món pot d'emocionar-se, com jo, a l'escoltar aquesta tonada? Si, de ben segur, que hi haurà gent que la recordarà, coetanis meus, però, hi haurà també gent nova, gent jove, entestada a no seguir els ritmes actuals, i a deixar-se portar, per aquesta dolça moixaina?
Comentaris
-
Com em van dir ahir...[Ofensiu]Pluja | 11-11-2005
La música és música quan és escoltada
Estigues segur que encara hi ha gent que no es deixa influenciar per la música que està de "moda", que no l'importa sortir dels cànons establerts i que per tant es deixarà portar, i gaudirà, com tu dius, d'aquesta dolça moixaina.
l´Autor
17 Relats
15 Comentaris
22464 Lectures
Valoració de l'autor: 8.88