Cercador
Lluna i fantasia
Un relat de: GuspiraLluna plena a París,
i al Sena una barcassa,
immòbil i amagada,
surant a l'aigua calma.
La cadència dels sospirs,
quatre ulls mirant el cel,
enfosquits pel dolç batec
i el llampec de la il·lusió.
I de sobte un gran esclat!
Creient veure a Amelie,
allà a la riba somrient,
fantasia, somnis i neguits.
I meteors incandescents,
autopistes universals sense peatge,
ajuntant camins, desfent laberints,
fent del temps sanglots de fum
i de l'espai, l'infinit concentrat en un sol punt...
Comentaris
-
oh...[Ofensiu]quetzcoatl | 16-08-2005
és com una cançó, amb el ritme pausat que marca la barca, surant sobre la Sena.
Un instant etern i irrepetible.
Felicitats, m'ha agradat moltíssim!
m -
uooooo[Ofensiu]silvia_peratallada | 02-08-2005
fent camins, desfent laberints...
uns versos fantastics, de debò!!!
què t'ha passat?!?!?! quina evolució!!!
és genial....
ja m'encantava com escrius...però ara em fascina!!!!
no paris d'escriure, no deixis de somniar....jo, si vols, t'hi puc acompanyar..
muaks
l´Autor
143 Relats
311 Comentaris
164087 Lectures
Valoració de l'autor: 9.74