Cercador
Llamineria irresistible
Un relat de: -Tot tornant a casa amb les bosses de la compra, em penedia d'haver-me deixat arrossegar per un impuls, trencant el pacte que mantenia amb mi mateixa des de feia més d'un any, de no menjar llaminadures. I en un intent de d'autodisculpa, em deia que després de fer tants sacrificis perquè el pocavergonya de l'Àngel em trobés estupenda, i havent descobert que tot i així me la fotia amb la bruixa de la Nati, bé m'havia de permetre algun consol. Però la presència dins la bossa d'aquella rajola d'exquisida xocolata, de mida extra, amb cobertura 100x100 cacau, i interior de praliné fundent, m'acusava de manera tan escandalosa que arribant a casa, ja havia decidit que per no caure en més temptacions, l'amagaria al fons de l'armariet més alt. I així ho vaig fer, amb gran pesar. El cas és que no havien passat ni dos minuts quan, en obrir la panera per desar els llonguets, em trobo la rajola de xocolata damunt del marbre de la cuina. Com que estava segura, això sí, que només n'havia comprat una, vaig pensar que el disgust per l'affair de l'Àngel m'havia trasbalsat més del que creia. Disgustada, la vaig tornar a posar al seu lloc, i, vaig anar a buscar la olleta petita (sí, la individual), per començar-me a preparar un dinar hipocalòric, com sempre... (clar que, ara que viuria sola, potser deixaria la maleïda dieta...!) I llavors, en aixecar la tapa de l'olla... era allà! Ben embolicada amb el seu opulent paper daurat... la rajola de xocolata! Aquesta vegada l'ensurt va ser dels que es recorden! Vaig tapar l'olla i me'n vaig anar a la habitació... Necessitava un descans, ara ho veia claríssim!! Després de treure'm la roba de carrer, que encara duia, jo que m'estiro al llit i... què em trobo?? Redéu!! La rajola de xocolata!, i en posat provocatiu!, amb el luxós embolcall mig obert, i el suau paper de seda insinuant tot just aquella esplèndida cobertura negra i lluent, tan temptadora (mmm... només una llepadeta...!?) i alhora inquietant... doncs el meu inconscient insistia en oferir-me la visualització d'un tors fosquíssim i ben musculat, sota el teixit vaporós d'una camisa descordada amb indolència... Impressionada i confusa, vaig fugir d'allà i vaig córrer escales avall, arrossegant una sensualitat desconeguda fins aleshores... Però abans d'arribar al replà, una jaqueta daurada de lamé, llançada des de l'habitació, em va caure als peus, i en tombar-me, astorada, em vaig trobar cara a cara amb aquell tros de bombó que semblava que es fonia per ser devorat.
Bé, a dia d'avui, val a dir que ja no em cal fer dieta, perquè afortunadament, per algun motiu, ara cremo moltes més calories que abans. I estic segura de que quan per casualitat em trobo pel carrer amb l'Àngel, es pregunta d'on dec haver tret el morenàs de pell de cacau que darrerament m'acompanya allà on vagi... Clar que, fet i fet, ell sap prou bé que sempre he tingut debilitat per la xocolata negra...
Comentaris
-
doncs crec que podria incloure's en l'apartat de ciència ficció[Ofensiu]montserrat tafalla rigol | 17-02-2011
és original i amè
no valoro els relats i demano que no se'm valorin els meus -
Un relat llaminer i irresistible[Ofensiu]nuriagau | 15-07-2010 | Valoració: 10
Un relat divertit i ocurrent que sedueix al lector des del primer moment. Narrat amb un estil molt propi aconsegueix que les accions descrites resultin gairebé versemblants.
El desenllaç és ocurrent i escaient a la història. (No sé si considerar-lo versemblant!)
Enhorabona, Rosella!
Núria
-
Divertidíssim[Ofensiu]Naiade | 10-06-2010 | Valoració: 10
M'he sentit plenament identificada amb el teu relat. Bé, sense el morenàs final que li acaba de donar un toc rodo al relat. Encara que quan és tracte de xocolata negra, tot és possible!!!
Bona imaginació si senyora, un relat divertit, original i ben escrit. Tinc que deixar de comentar, m'ha agafat un impuls irrefrenable de anar a menjar xocolata i mira que la tinc ben amagada, llàstima que tingui tan bona memoria.
Una forta abraçada de complicitat.
-
comentari 200 i que ningú es molesti.[Ofensiu]Galzeran (homefosc) | 31-01-2010
Fantàstica història fantàstica on ens demostres que tens força imaginació. Escrius un relat original i voluptuós, i que deixa regust amarg de xocolata negre... 100per100. L'he llegit d'una tirada, (tampoc és tan llarg però en pantalla sempre és més difícil) i l'he trobat molt reeixit i amb un final ajustat. Ai!! aquests somnis nocturns d'infidelitat!! Bé, no em facis cas.
Una cosa, opinió personal, es que m'agrada tocar el voraviu: ...trencant el pacte que mantenia amb mi mateixa des de feia més d'un any, de no menjar llaminadures
Jo a la última coma ho faria així (...des de feia més d'una any; no menjar llaminadures.)
Crec que el punt i coma, o els dos punts donarien més enfasi a la frase final. Ja veig que la frase anterior vol ser explicativa, però sent com és llarga, quan arribes a l'altre coma i veig més escaient el que et comento. Però que no ho tinc tampoc clar, potser tal com ho escrius és més correcte.
En conclusió, que és un relat molt intimista i amb un final que sap arrodonir el conte, sols em queda felicitar-te... pel morenasu que dus al costat... eps! va de broma.
PS:
Jo també tinc un relat xocolatero, és diu Plaer etern, i ja fa uns dies que el vaig penjar, si et ve de gust ja saps, passa a veurem quan vulguis.
Una abraçada.
Ferran -
Visca la xocolata[Ofensiu]Joan G. Pons | 30-01-2010 | Valoració: 10
Sóc una persona dolça i m'he trobat molt amb tu. Gràcies, Rosella.
-
Transubstanciació[Ofensiu]franz appa | 30-01-2010
Crec que en diuen transubstanciació del fenomen que fa que d'una modesta oblea de pa sense llevat n'aparegui el cos de Crist. Aquí, el mateix crist redemptor, amb pell negra, apareix d'un material impensat i ve a rescatar la desventurada dama del desamor, i encara amb escreix (s'endevina).
Hi ha llaminadures que tenen el poder nutritiu tan alt que alimenta l'ànima.
Un relat dolç, llaminer, de bon llegir i millor degustar.
Salutacions,
franz
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de - Foto de perfil de -](/imatges_autors/660481.jpg?rnd=1530763878)
73 Relats
288 Comentaris
73012 Lectures
Valoració de l'autor: 9.88
Biografia:
No hi ha volta enrere.No puc deixar de sentir ara.
No sóc la mateixa,
estic creixent de nou...
(Vaig haver de fantasiejar
només per sobreviure).
Si algú vol contactar amb mi, pot fer-ho al e-mail:
derosella@gmail.com