Cercador
La negror del canvi
Un relat de: M.SallesBarack Obama ha estat elegit 44è president dels Estats Units d'Amèrica. Repasso la premsa i em sorprèn que gairebé tots els titulars destaquin d'una manera o altra el fet històric que suposa que un "negre" ocupi la Casa Blanca.
Em sorprèn. Jo no crec en les races, ho sento. O no, no ho sento: no hi crec i punt. No crec que hi hagi cap diferència entre un asiàtic, un afroamericà, un esquimal o un blanc. Cap diferència que sigui rellevant i substancial, és clar. Per tant, per mi -que sóc poc representativa de res- no és la "negror" allò que suposa un fet històric. Em sorprèn també perquè justament el fet "racial" ha estat poc utilitzat durant la campanya. Silenciat. Per mi el titular hauria estat un altre: "El carisma del canvi guanya". Per mi, el fet històric, allò que destacaria veritablement, és que Barack Obama ha conquerit, ha seduït, amb el seu missatge de "podem canviar" una majoria arravatadora del poble americà. El fet històric ha estat també l'ús intel·ligent d'internet en la campanya, la manera de recol·lectar diners. I el carisma d'aquest home.
O potser és que m'agradaria que això fos així, que el fet de ser negre no fos notícia, que no fos un fet històric. Voldria dir que vivim en un món millor.
Així, em sorprèn i potser no m'hauria de sorprendre. En una tertúlia de cafè em diuen xifres que, si són certes, són esfereïdores. Els afroamericans representen un 12 % de la població. En canvi, un 50 % de la població reclusa als Estats Units d'Amèrica és afroamericana. Irònicament em dic que el tant per cent restant deuen ser llatins. I els indigents, els pobres, són majoritàriament negres.
Si tot això és cert, realment, no m'hauria de sorprendre que el fet més destacable sigui que un "afroamericà" -ai! aquest terme políticament correcte- hagi arribat a president de la Casa Blanca.
De fet, això no fa sinó accentuar el carisma del personatge que ha guanyat, el seu missatge enlluernador, que ha aconseguit "esborrar" el fet "racial" del vot dels americans, tot i les pors que planaven... Ha guanyat "malgrat" ser negre, em temo.
No sé com serà aquesta nova etapa que sens dubte ens afectarà a tots. El temps, com sempre, ens ho dirà. En tot cas és una bona notícia la il·lusió i entusiasme que ha generat en tothom. Esperem que no defraudi. El que si podem dir, però, és una cosa: el gairebé ex president George ha estat tan nefast per al món que li ho ha deixat bastant fàcil (i alhora difícil) a Barack Obama. Això sí: li deixa una bona feinada.
Mentrestant, mentre tothom - especialment occident, especialment Europa - contempla embadalida la "grandesa de la democràcia del poble americà", les bombes segueixen esclatant a l'Iraq, a Palestina, a l'Afganistan, a tants altres llocs. Nens agafen les armes i són obligats a abandonar la infantesa. I moltes mares i molts pares, ploren.
Dimecres, 5 de novembre de 2008
Comentaris
-
Ja sé que no s'ha de fer, l'autocomentari[Ofensiu]M.Salles | 15-11-2008
però volia respondre el darkman:
Encara que resulti sorprenent encara hi ha gent que creu que les "races" existeixen, quan la genètica demostra que som iguals e el 99.99... % o... era el 100%?. És en aquest sentit que dic que no crec que les races existeixin... Existeix la pobresa, existeix la immigració, existeixen les diferències culturals i religioses... però les races, NO!
En la immigració resulta del tot clar: "moros" (quin terme tan racista!!) ho són tan sols els que venen per gana a buscar-se la vida i fugen del seu país a buscar condicions millors. Els que venen a instal·lar-se a Marbella no són "moros"...no! aquests són àrabs (perquè tenen petrodòlars, es clar)
Aquest món és el que estaria bé canviar, no?
Ni que sigui des d'un raconet com relats podem, potser posar un granet de sorra. Ni que sigui per reflexionar.
I gràcies pel comentari, m'afalagues. M'afalagueu.
-
Bon article[Ofensiu]Galzeran (homefosc) | 15-11-2008
Lúcid i ben exposat, a voltes no hi penses en coses tan banals, és cert que era negre, no hi havia caigut! (catxondeo).
No crec en lliçons de res, ni de democràcia ni de cap altra cosa, crec en l'aprenentatge del dia a dia, avui t'equivoques i si ets una mica persona demà miraràs de corregir aquell error, no som màquines, però que a Europa ens adormim una mica en els llorers, segur que sí. Vull dir amb això que els americans poc ens poden ensenyar, sí que podem mirar de créixer junts, sense mestres que encara no han passat el tall, i mostrar a la resta del món que no sols cal explicar-se a trets pel carrer, que cal el diàleg, potser això, i potser gràcies a ser d'un color torradet, ho sabrà explicar millor l'Obama a la resta del món.
Sobre els colors de la pell, és un cas determinat per la melanina, no?, no és cosa de creences (em fa gràcia quan dius que no hi creus, gràcia amb carinyu clar.) En tot cas podem dir que no hi fem cas, o que no ens turmenta a l'hora de fer-hi més o menys cas. En el Raval, on treballo, em relaciono amb moltes races, i els blanquets no som sempre els més bonics de la peli, i el color es dilueix davant del divers comportament de les persones. Potser determina més el color dels ulls que el de la pell, i segons com ens miren els ulls de l'interlocutor, podem refiar-nos o no.
Tots els que somiem un món més just, de fet, tenim una certa alegria dins del cor, ja que per un cop no ha guanyat un arioamericà a la casa blanca, i aquest petit detall pot fer canviar actituds abans adverses.
Gaia dirà.
Bon article.
Una abraçada
Ferran
-
han de canviar moltíssimes coses[Ofensiu]ANEROL | 12-11-2008 | Valoració: 10
esperem que representi realment un canvi, l'elecció de l 'Obama
-
És la crisi de l'Imperi.[Ofensiu]Alberich | 12-11-2008 | Valoració: 10
Jo també voldria pensar que els USA han votat Obama pel seu projecte i pel seu programa, malgrat que el gran safareig nacional en el que vivim, acostumat als maniqueismes de o blanc o negre, de dretes o esquerres, de bons o dolents, la noticia més rellevant és que un negre és a la Casa Blanca, obviant el seu projecte i -des de la nostra supèrbia d'europeus de tercera divisió- ignorant moltes de les virtuts democràtiques que adornen els USA.
Crec que el relleu es deu a un cert cansament de la societat americana del model "neocon", que ha seguit una política miop que els ha portat a un munt de fracassos.
L'imperi està en crisi i, potser, ja les pífies tenen noms i cognoms.
A veure si el deixen treballar en pau i complir les seves promeses de reforma.
Bon article !.
Salutacions,
Ramon
l´Autor
![Foto de perfil de M.Salles Foto de perfil de M.Salles](/imatges_autors/419213.jpg?rnd=202632705)
76 Relats
253 Comentaris
71409 Lectures
Valoració de l'autor: 9.85
Biografia:
Ni vocació, no tinc.Tan sols el plaer d'escriure quan l'atzar
em dibuixa al cervell mots encadenats.
Per explicar sentiments.
Pors, temors i patiments.
O bé, el plaer i l'alegria.
Fragments de vida
retratats amb paraules.
Col·laboro en un blog compartit:
Riell Bulevard
Últims relats de l'autor
- Calendari
- Sol radiant
- Flaixos de diumenge al Maresme
- Sushi
- Elucubració
- El conte del jardiner
- Fosc
- Flaixos de diumenge al Capcir
- Carme Chacón, el cerimonial i el protocol de la vida
- La màgia de les coses senzilles: Cerdanya
- Esperit nadalenc
- Líquids (els de l'amor)
- Pregunta abans d'anar a dormir
- Venus i la lluna
- Per res del món