Cercador
LA MÀRFEGA REIAL - IV
Un relat de: SALVADOR RIERA SOLSONAL’endemà em porta una altra princesa, una que n’hi diuen la Ventafocs. Per mi, que aquesta no n’és de princesa, només ho vol fer veure. La noia és molt bonica, però... Porta la roba tota esparracada, plena de cendres com si hagués estat tot el dia a la vora del foc; el cabell, escabellonat i brut, potser hi portarà polls i tot, ai, Mare de Déu, quina noia em porta aquest xicot, vés a saber d’on l’ha treta!; no porta calces; ensenya les cuixes; va descalça... Però, no veus com va de xarxona! El que no entenc és per què porta a la mà una preciosa sabata de cristall que, si la vista no em falla, li va a la mida.
Es veu que mentre ell anava a cavall pels boscos de les Terres de l’Est l’ha trobada al peu d’un arbre asseguda a terra, plorant sense parar. Agafava ben fort la sabateta de vidre i davant seu hi havia una gran carbassa i tres ratolins que han fugit tan bon punt han vist al príncep. Tots dos han hagut també de fugir corrents a cavall perquè s’escoltaven crits al fons del bosc i s’hi veien moltes torxes que corrien cap on eren ells.
Ell li ha tret amb delicadesa la roba, se l’ha treta també. S’han esguardat els cossos nus, l’un a l’altre. El cos del meu príncep és dels mes bells que mai hagueu pogut imaginar, però ara que veig bé la noia, us puc dir que té un dels cossos més bells que mai se m’hagin posat al damunt. El seu somriure, la seva veu, el seu cos... Tota ella és pura seducció. La seva pell té un tacte quasi tan suau com les sedes on s’està recolzant. Decididament, és una bellesa, em sembla que el meu príncep se n’acabarà enamorant, no em sap gens de greu. La noia s’ho val!
Han fet l’amor al llarg de força estona, com dos enamorats on el temps s’ha aturat. Han tacat dues vegades els llençols i s’han adormit un al costat de l’altre ben abraçats. Ai que em posaré a plorar. Estic molt emocionada!
Ell li ha promès amor etern, el Sol, la Lluna i que s’hi casarà. Ella s’ho ha cregut. Han cavalcat junts fins al castell d’ella, s’han fet un últim petó i han quedat per tornar-se a veure d’aquí a deu dies quan ella tornarà aquí on som.
Es veu que mentre ell anava a cavall pels boscos de les Terres de l’Est l’ha trobada al peu d’un arbre asseguda a terra, plorant sense parar. Agafava ben fort la sabateta de vidre i davant seu hi havia una gran carbassa i tres ratolins que han fugit tan bon punt han vist al príncep. Tots dos han hagut també de fugir corrents a cavall perquè s’escoltaven crits al fons del bosc i s’hi veien moltes torxes que corrien cap on eren ells.
Ell li ha tret amb delicadesa la roba, se l’ha treta també. S’han esguardat els cossos nus, l’un a l’altre. El cos del meu príncep és dels mes bells que mai hagueu pogut imaginar, però ara que veig bé la noia, us puc dir que té un dels cossos més bells que mai se m’hagin posat al damunt. El seu somriure, la seva veu, el seu cos... Tota ella és pura seducció. La seva pell té un tacte quasi tan suau com les sedes on s’està recolzant. Decididament, és una bellesa, em sembla que el meu príncep se n’acabarà enamorant, no em sap gens de greu. La noia s’ho val!
Han fet l’amor al llarg de força estona, com dos enamorats on el temps s’ha aturat. Han tacat dues vegades els llençols i s’han adormit un al costat de l’altre ben abraçats. Ai que em posaré a plorar. Estic molt emocionada!
Ell li ha promès amor etern, el Sol, la Lluna i que s’hi casarà. Ella s’ho ha cregut. Han cavalcat junts fins al castell d’ella, s’han fet un últim petó i han quedat per tornar-se a veure d’aquí a deu dies quan ella tornarà aquí on som.
l´Autor
![Foto de perfil de SALVADOR RIERA SOLSONA Foto de perfil de SALVADOR RIERA SOLSONA](/imatges_autors/1038776.jpg?rnd=943712524)
13 Relats
4 Comentaris
9830 Lectures
Valoració de l'autor: 5.00