Cercador
Galopant en la nit
Un relat de: ROSASPEs perdia cada nit en l'horitzó, pujada en un cavall blanc com la neu. En arribar prop de la mar, endevinava breument la salutació dels darrers reflexes de la posta de sol, que s'esvaïa poc a poc, diluint-se en la foscor del vespre.
Ella somreia i els seus ulls verds, tenien la força dels mars i dels cels colpejant les roques.
Galopant per la vora del mar, la sorra es deixava anar i la brisa plorava llagrimetes d'aigua amb sal, que mullaven els seus llargs cabells negres de nit inabastable. Esdevenien petits estels menuts que l'acompanyaven en el seu estrany camí.
Buscava el misteri que bellugava el món, el secret dels astres, de la pluja, del vent, del mar, del dia i la nit...
El rellotge amagat que regia l'univers.
I cada nit, pujada en el seu blanc i fidel cavall, galopava per indrets desconeguts, protegida només per l'escalfor del seu cor, on no hi cabien temors ni dubtes.
No defallia en el seu intent, era tossuda i constant, desafiava les lleis de l'evidència.
Volia descobrir les coses per si sola, mirant-les des dels seus propis ulls, interpretant-les sense la influència de res ni ningú.
No era pas massa gran, tot just havia deixat, feia ben poc, de ser una nena i encara duia un reflex innocent envoltant el seu cos de primavera florida.
Però els seus ulls, tenien un esguard valent, del qui no retrocedeix quan cerca quelcom important. Els seus pits menuts i preciosos, desafiaven com petites llances, el vent picardiós que l'acaronava.
La lluna encisada, deixava anar les seves mans juganeres i l'amoixava, convertint el seu rostre en un esclat de llum.
Per a ella, cada moment era preciós i no volia aturar-se a mirar endarrera.
Amb el pas de les nits galopava incansable, formant part de tot allò que veia.
S'havien emmagatzemat en les seves assedegades ninetes, les imatges més meravelloses que mai hagués gosat imaginar.
No era tafanera per naturalesa, ni desitjava abastar-ho tot, només volia comprendre l'esperit que s'amagava darrera de tanta perfecció.
Sense protecció, sense un cavaller que li obrís camí entre la nit, es perdia en el vent i la mar, en ànima i cos. S'engolia els núvols baixos, galopant ferotge i en els seus ulls, s'hi formaven bassals d'emoció.
Potser algun dia, en haver recorregut milers de nits, duria joiosa la lluna dibuixada en el dolç ventre i en la profunditat dels seus ulls, l'encís del qui ha comprés la màgia dels ritmes i les cadències amagades en cada ínfim racó de l'univers.
Ara, mentrestant i sense saber-ho, guardava a bon recer dins del seu cor jove, virginal i fort, els batecs de la música inèdita de la fusió de tots els elements...
Comentaris
-
A LA RECERCA DEL MISTERI QUE BELLUGA EL MÓN.[Ofensiu]Jofre | 18-09-2005 | Valoració: 10
Galopant en la nit és una incursió amb una càrrega poètica innegable.
En aquest sentit, frases com llargs cabells negres de nit inabastable ho poden il·lustrar perfectament. Tanmateix només és un exemple i el relat és ple de perles precioses com aquesta.
És també una nova invitació a la reflexió: a mirar amb els nostres propis ulls... desafiava les lleis de l'evidència , sense defallir i amb perseverança.
El títol: perfecte i encertadíssim:
El relat: prosa poètica compromesa.
Potser algun dia, en haver recorregut milers de nits, duria joiosa la lluna dibuixada en el dolç ventre i en la profunditat dels seus ulls, l'encís del qui ha comprés la màgia dels ritmes i les cadències amagades en cada ínfim racó de l'univers.
És cert, naturalment, per damunt de tot, sentiments; però voluntat ferma de seguir mirant vers l'horitzó.
Aconseguir això es pot fer de moltes maneres.
No sempre hem de recórrer a expressions abruptes.
En totes les modalitats, la Rosa segueix parlant clar.
Una abraçada!
PS
Em deixava el més important:
l'Alquímia entre les persones encara existeix. Llegiu el seu relat Esborralls d'Alquímia.
Per valorar degudament un text o un relat convé tenir present també on érem, on som i on volem arribar.
:-)
l´Autor
![Foto de perfil de ROSASP Foto de perfil de ROSASP](/imatges_autors/34613.jpg?rnd=2099490912)
312 Relats
1612 Comentaris
650603 Lectures
Valoració de l'autor: 9.79
Biografia:
Hola! Sóc la Rosa Saureu, una lleidatana somiadora de mena i una mica surrealista. Convertir allò que caço al vol en paraules és el més semblant a tenir ales. En el meu cas, escriure no és només una afició o una necessitat sinó una forma de sentir i veure la vida. Utilitzo la poesia, els contes i els relats curts per intentar expressar les petites i grans coses que omplen i buiden els dies.Vaig tenir la sort de ser escollida per a la plaquette "Singulars d'un Plural" a la ciutat de Girona, en què poetes inèdits vam compartir espai amb autors de renom. Formo part del llibre de relatsencatalà.com versió 2.0 i del primer llibre de poemes. També he guanyat el segon premi de poesia Seu Vella de Lleida-2008. Aquesta empenta, junt als vostres comentaris i continu suport, han estat un gran estímul per continuar endavant.
El meu repte personal és aprendre constantment a viure. M'agrada la música, l'art en general, somriure molt i estimar tant com pugui. Estic enamorada de la meva llengua i sé que el nostre vincle és cada cop més fort i ferm.
Respecte a vosaltres, sento que ens uneix un fil comú que m'agradaria sentir sempre proper.
Per si necessiteu quelcom, el meu correu és: rosasaureu@telefonica.net
Gràcies per tot!
Si voleu, també podeu visitar el meu bloc de videopoesia
![R en Cadena]( http://i101.photobucket.com/albums/m67/EmmaThessaM/jojaenformopart-focnegre.jpg )
El Vicenç Ambrós i Besa em va passar la cadena i jo l'he passat al Capdelin i a la gypsy
(fes clic a la imatge i descobreix què és "R en Cadena")