Cercador
EVOCACIÓ DE GUIMERÀ.
Un relat de: Antonio Mora VergésSe’m fa llarg el camí quan vaig a Guimerà, i més ara amb una velocitat màxima de 110 quilometres hora. Un cop superada la Portella i el petit trencaclosques de la doble rotonda, em situo al costat del Corb; a l’altra riba el Castell de Ciutadilla atent a la seva eterna tasca de guaita en contempla indiferent; ben aviat em trobo amb l’esquelet petri de Santa Maria de Vallsanta, des d’on es divisen les dues torres que identifiquen Guimerà; la del Castell i la de l’Església de Santa Maria, símbols en el passat dels poders civil i religiós, que ordenaven la vida de la Vila.
![](http://3.bp.blogspot.com/-54Fgfnnr6OA/TcfyN0JiS4I/AAAAAAAAOR8/jmHTm4DdMCQ/s320/IMG_5162.JPG)
Acostumo aturar el vehicle al sindicat agrícola on alhora, puc proveir-me d’oli, i de les novetats – si ni han hagut - succeïdes des de la darrera visita. Ca'l Francesc és també parada obligada, un cop has provat les seves botifarres – que creen addicció - és molt difícil d’estar-te’n pel que fa al seu consum.
Entrar a l’edifici de la Cort del Batlle suposa en el meu cas ‘anar per feina’, amb catalana puntualitat anem despatxant una per una, les qüestions de l’ordre del dia fins l’hora de dinar, continuarem desprès si la feina ho fa precís, o ens acomiadarem desprès de la sobretaula.
El temps se’m tira al damunt i com més tard abans de 18,00 hores surto de Guimerà en direcció al Vallès.
Una vegada més quan torno cap a casa, tinc una recança, la de no haver fet un passeig tranquil pels carrers de Guimerà, d’aturar-me sota les voltes de la Plaça, d’anar pujant amb delectança les escales que em portaran dalt de la Vila, la d’entrar i sortir per les portes que es conserven encara, i fins la d’admirar el nivell que va assolir l’aigua en la mítica rubinada de Santa Tecla.
L’enyorança comença quan de nou supero Vallsanta.
M’enganyo a mi mateix dient-me que ho faré la propera vegada.
Acostumo aturar el vehicle al sindicat agrícola on alhora, puc proveir-me d’oli, i de les novetats – si ni han hagut - succeïdes des de la darrera visita. Ca'l Francesc és també parada obligada, un cop has provat les seves botifarres – que creen addicció - és molt difícil d’estar-te’n pel que fa al seu consum.
Entrar a l’edifici de la Cort del Batlle suposa en el meu cas ‘anar per feina’, amb catalana puntualitat anem despatxant una per una, les qüestions de l’ordre del dia fins l’hora de dinar, continuarem desprès si la feina ho fa precís, o ens acomiadarem desprès de la sobretaula.
El temps se’m tira al damunt i com més tard abans de 18,00 hores surto de Guimerà en direcció al Vallès.
Una vegada més quan torno cap a casa, tinc una recança, la de no haver fet un passeig tranquil pels carrers de Guimerà, d’aturar-me sota les voltes de la Plaça, d’anar pujant amb delectança les escales que em portaran dalt de la Vila, la d’entrar i sortir per les portes que es conserven encara, i fins la d’admirar el nivell que va assolir l’aigua en la mítica rubinada de Santa Tecla.
L’enyorança comença quan de nou supero Vallsanta.
M’enganyo a mi mateix dient-me que ho faré la propera vegada.
l´Autor
![Foto de perfil de Antonio Mora Vergés Foto de perfil de Antonio Mora Vergés](/imatges_autors/81299.jpg?rnd=736286212)
6933 Relats
1205 Comentaris
5548921 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Antonio Mora Vergés, l'Argentera 1951, col·laborador del setmanari La Forja de Castellar del Vallès, Nova Tarrega, de Tàrrega , Diari de Sabadell, La Tosca de Moià, El Balcó de Montserrat de Vacarisses.Editor del blog :
coneixercatalunya.blogspot.com ,
col·laborador de les pàgines web www.guimera.info, i els diàris digitals de : www.moianes.net
http://www.naciodigital.cat/manresainfo/
http://www.naciodigital.cat/llusanes/
http://www.naciodigital.cat/elripolles/
http://www.baixllobregatdigital.cat/
e.mail mora.a@guimera.info
e.mail amora@moianes.net
email guimera.mora@gmail.com
Últims relats de l'autor
- IN MEMORIAM. JOAN BAPTISTA FRANCESC ANTONI ESCOFET PALAU. UN CADAQUESENC QUE S’ESTIMAVA EL LLOC ON VA NÈIXER.
- EL PARK GÜELL. DEL SOMNI AL MALSON.
- IN MEMORIAM. ESGLÉSIA DE SANTA MARTA A LA RIERA DE SANT JOAN. LA BARCELONA QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- TENIU DADES DE L’AUTOR DE LA CAPELLA DEL FOSSAR DE MONTESQUIU ADVOCADA AL CRIST DE LA BONA MORT?. OSONA.
- CAPELLA DE SANT JAUME DEL CARCS /CARDS. SANT PERE DE RIBES. EL GARRAF
- L’ESGLÉSIA QUE RETRATAVA MOSSÈN EDUARD ROYO CRESPO A CUBELLS, ERA SANT BARTOMEU DE PUGIS?. LA NOGUERA.
- QUINA ADVOCAVIÓ TENIA LA CAPELLA DE LA CASA DE FRANCESC BURÉS REGORDOSA?. BARCELONA
- TENIU IMATGES DE LA IMATGE DE LA MAREDEDÉU DEL PRAT I DEL INTERIOR DE LA SEVA CAPELLA?. SANT JOAN DE LES ABADESSES. EL RIPOLLÈS
- QUINA ADVOCACIÓ TÉ O TENIA L’ERMITA DEL BALIS?. SANT VICENÇ DE MONTALT. EL MARESME
- LA CONFISCADA CASA DEL DR. RICARD MARTÍ MARTÍ A SANT ANDREU DE LLAVANERES.
- HISTÒRIES DEL PAIS ORIENTAL
- IN MEMORIAM. LA TORRE QUE RETRATAVA EL JOSEP SALVANY BLANCH, ERA LA TORRE MACIÀ? . EL CANET DE MAR QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- SANTUARI DE NÚRIA. OBRA CABDAL DEL JOSEP DANÉS TORRAS. EL RIPOLLÈS
- IN MEMORIAM DE SANTA MADRONA A SANT GENIS DELS AGUDELLS. BARCELONA
- ROSES DE NADAL AL MAIG. POTSER SI QUE HI HA UN CANVI CLIMÀTIC, OI?.