Cercador
Em pregunto...
Un relat de: NefertitisEm pregunto perquè encara et ploro, perquè et trobo a faltar, perquè sento que la meva vida ha quedat alterada i sembla que sense aquell espai que ocupaves tu res té sentit.
Em pregunto perquè cada vegada que m’estiro al llit et busco i em trobo abraçant teva absència, el record de quan encara m’estimaves ... Doncs és l’únic que em queda.
Em pregunto perquè em sento culpable, com sóc capaç de donar voltes a totes les teves paraules, a tots els moments que vàrem viure junts i segueixo preguntant-me en què vaig errar, què no vaig saber aportar-te, perquè malgrat donar-t’ho tot, entregar-me el cent per cent no va ser suficient.
Em pregunto el perquè de les teves darreres paraules, aquell bombardeig negatiu; un conjunt de retrets, sentiments contradictoris i paraules que vas deixar anar amb tanta subtilesa i que encara sento clavades al meu cor.
Em pregunto perquè tu pots fer la teva vida, estar amb altres noies, ser feliç... I jo en canvi em mantinc aferrada a un record de la teva persona que no sé fins a quin punt he magnificat.
Em pregunto quin dia aprendré que tu ja no hi ets, que no hi seràs mai, doncs no m’estimes, no estàs enamorat de mi i de fet, ho vas estar mai?
Em pregunto tantes coses... I no sé si vull respostes o simplement vull tornar a sentir-me viva i ser feliç. Dia a dia lluito per fer-ho però, fins quan em sentiré així? Arribarà un dia en que sentir el teu nom, recordar-te, deixarà de fer-me mal i tot quedarà en l’oblit?
Em sento pressa i no vull, necessito alliberar-me.
Em pregunto perquè cada vegada que m’estiro al llit et busco i em trobo abraçant teva absència, el record de quan encara m’estimaves ... Doncs és l’únic que em queda.
Em pregunto perquè em sento culpable, com sóc capaç de donar voltes a totes les teves paraules, a tots els moments que vàrem viure junts i segueixo preguntant-me en què vaig errar, què no vaig saber aportar-te, perquè malgrat donar-t’ho tot, entregar-me el cent per cent no va ser suficient.
Em pregunto el perquè de les teves darreres paraules, aquell bombardeig negatiu; un conjunt de retrets, sentiments contradictoris i paraules que vas deixar anar amb tanta subtilesa i que encara sento clavades al meu cor.
Em pregunto perquè tu pots fer la teva vida, estar amb altres noies, ser feliç... I jo en canvi em mantinc aferrada a un record de la teva persona que no sé fins a quin punt he magnificat.
Em pregunto quin dia aprendré que tu ja no hi ets, que no hi seràs mai, doncs no m’estimes, no estàs enamorat de mi i de fet, ho vas estar mai?
Em pregunto tantes coses... I no sé si vull respostes o simplement vull tornar a sentir-me viva i ser feliç. Dia a dia lluito per fer-ho però, fins quan em sentiré així? Arribarà un dia en que sentir el teu nom, recordar-te, deixarà de fer-me mal i tot quedarà en l’oblit?
Em sento pressa i no vull, necessito alliberar-me.
l´Autor
![Foto de perfil de Nefertitis Foto de perfil de Nefertitis](/imatges_autors/531772.jpg?rnd=529509466)
105 Relats
126 Comentaris
87771 Lectures
Valoració de l'autor: 9.84
Biografia:
Nascuda en un vell paratge de muntanyes he buscat afligida un món on cercar la calma, la llibertat... Però en el fons, sempre he estat una persona híbrida, distinta a tot i a tothom. I davant d'aquesta nostàlgia, únicament he vessat llàgrimes amargues i m'he autoavdicat una condemna per ésser invisible davant d'un món perfecte, per la meva manera de concebre aquest. Però he perdut milers de trens, he viatjat al més enllà; però algú m'ha donat una embranzida... No sé qui sóc, on vaig... Únicament escric, perquè és en la poesia, en cada mot on puc ser tot allò que sempre he anhelat. L'únic port que aporta calma al meu cor.Últims relats de l'autor
- Et recordo
- Nit de Sant Joan. Cercant la màgia?
- Fractures
- Reflexió política psicològica
- 17 de juliol. Què ens està passant?
- Aturar-se per fer de nou un camí
- Una amistat, una muntanya russa?
- La crua i pura realitat
- Nits de festa, nits d'alcohol
- És un refugi
- Batalles perdudes. Aires de superioritat
- Quan sents que no gaudeixes de l'estiu
- Cansada, desenganyada de...
- 4 de setembre....
- A la seva cala estant