Cercador
EL NADAL DE LA MARMOTA
Un relat de: Antonio Mora VergésEl Nadal de Conte, aquest any 2020, anava a pas de tortuga, advertia – no cal ser gaire espavilat per adonar-se’n – que no tenim l’atmosfera adequada, la Covid.19 només donà per fer històries “negres”.
Sempre però hi ha recursos, des del fantasma dels Nadals passats, al del Nadals futurs.
Em cridaven de Ràdio Castellar del Vallès, volien fer un petit vídeo per presentar-lo el 20N, coincidint amb el 45 any aniversari OFICIAL de la mort del sàtrapa.
Em preguntàvem pels meus records, els explicava que quan es va saber la noticia, NOMÉS els que tenien alguna vinculació amb la dictadura es van manifestar de forma pública, se’ls veia tristos i alhora preocupats, si el sistema evolucionava cap a la democràcia i la llibertat, temien perdre la feina i no pocs – els que s’havien implicats més en la repressió - temien haver de respondre davant de la justícia.
Els explicava, i segur que la inclouran al vídeo, l’anècdota d’un bon amic que aleshores estava en els ambients anarquistes, que va anar a Madrid, i quan li vaig manifestar la meva sorpresa em va etzibar, que volia comprovar personalment que aquell fill de ..., estava mort i ben mort.
En aquella època estava a la Facultat de Dret, i ben aviat vaig veure – com moltíssimes més persones – que la cosa anava de “canviar-ho tot per a no canviar res”. En el món laboral, ben al contrari, hi havia molta il·lusió, per fi veurien com s’assolia la justícia, s’equilibrava el repartiment de la riquesa, i començava una vida on el lloc de naixença o la classe social, ja no serien determinants per arribar fins on et permetessin les teves facultats.
Els anys van anar passant, i els desenganys es van fer presents, el primer va ser l’inefable Gonzalez, Felipe González Márquez (Dos Hermanas, Andalusia, 5 de març de 1942), el segon José Luis Rodríguez Zapatero (Valladolid, 4 de agost de 1960), i el tercer – de moment- Pedro Sánchez Pérez-Castejón (Madrid, 29 de febrer de 1972).
Tinc la sensació, que des de l’any 1975, estem vivint/patint un NADAL DE LA MARMOTA del que no sabem sortir.
Sempre però hi ha recursos, des del fantasma dels Nadals passats, al del Nadals futurs.
Em cridaven de Ràdio Castellar del Vallès, volien fer un petit vídeo per presentar-lo el 20N, coincidint amb el 45 any aniversari OFICIAL de la mort del sàtrapa.
Em preguntàvem pels meus records, els explicava que quan es va saber la noticia, NOMÉS els que tenien alguna vinculació amb la dictadura es van manifestar de forma pública, se’ls veia tristos i alhora preocupats, si el sistema evolucionava cap a la democràcia i la llibertat, temien perdre la feina i no pocs – els que s’havien implicats més en la repressió - temien haver de respondre davant de la justícia.
Els explicava, i segur que la inclouran al vídeo, l’anècdota d’un bon amic que aleshores estava en els ambients anarquistes, que va anar a Madrid, i quan li vaig manifestar la meva sorpresa em va etzibar, que volia comprovar personalment que aquell fill de ..., estava mort i ben mort.
En aquella època estava a la Facultat de Dret, i ben aviat vaig veure – com moltíssimes més persones – que la cosa anava de “canviar-ho tot per a no canviar res”. En el món laboral, ben al contrari, hi havia molta il·lusió, per fi veurien com s’assolia la justícia, s’equilibrava el repartiment de la riquesa, i començava una vida on el lloc de naixença o la classe social, ja no serien determinants per arribar fins on et permetessin les teves facultats.
Els anys van anar passant, i els desenganys es van fer presents, el primer va ser l’inefable Gonzalez, Felipe González Márquez (Dos Hermanas, Andalusia, 5 de març de 1942), el segon José Luis Rodríguez Zapatero (Valladolid, 4 de agost de 1960), i el tercer – de moment- Pedro Sánchez Pérez-Castejón (Madrid, 29 de febrer de 1972).
Tinc la sensació, que des de l’any 1975, estem vivint/patint un NADAL DE LA MARMOTA del que no sabem sortir.
l´Autor
![Foto de perfil de Antonio Mora Vergés Foto de perfil de Antonio Mora Vergés](/imatges_autors/81299.jpg?rnd=184258243)
6933 Relats
1205 Comentaris
5548921 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Antonio Mora Vergés, l'Argentera 1951, col·laborador del setmanari La Forja de Castellar del Vallès, Nova Tarrega, de Tàrrega , Diari de Sabadell, La Tosca de Moià, El Balcó de Montserrat de Vacarisses.Editor del blog :
coneixercatalunya.blogspot.com ,
col·laborador de les pàgines web www.guimera.info, i els diàris digitals de : www.moianes.net
http://www.naciodigital.cat/manresainfo/
http://www.naciodigital.cat/llusanes/
http://www.naciodigital.cat/elripolles/
http://www.baixllobregatdigital.cat/
e.mail mora.a@guimera.info
e.mail amora@moianes.net
email guimera.mora@gmail.com
Últims relats de l'autor
- IN MEMORIAM. JOAN BAPTISTA FRANCESC ANTONI ESCOFET PALAU. UN CADAQUESENC QUE S’ESTIMAVA EL LLOC ON VA NÈIXER.
- EL PARK GÜELL. DEL SOMNI AL MALSON.
- IN MEMORIAM. ESGLÉSIA DE SANTA MARTA A LA RIERA DE SANT JOAN. LA BARCELONA QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- TENIU DADES DE L’AUTOR DE LA CAPELLA DEL FOSSAR DE MONTESQUIU ADVOCADA AL CRIST DE LA BONA MORT?. OSONA.
- CAPELLA DE SANT JAUME DEL CARCS /CARDS. SANT PERE DE RIBES. EL GARRAF
- L’ESGLÉSIA QUE RETRATAVA MOSSÈN EDUARD ROYO CRESPO A CUBELLS, ERA SANT BARTOMEU DE PUGIS?. LA NOGUERA.
- QUINA ADVOCAVIÓ TENIA LA CAPELLA DE LA CASA DE FRANCESC BURÉS REGORDOSA?. BARCELONA
- TENIU IMATGES DE LA IMATGE DE LA MAREDEDÉU DEL PRAT I DEL INTERIOR DE LA SEVA CAPELLA?. SANT JOAN DE LES ABADESSES. EL RIPOLLÈS
- QUINA ADVOCACIÓ TÉ O TENIA L’ERMITA DEL BALIS?. SANT VICENÇ DE MONTALT. EL MARESME
- LA CONFISCADA CASA DEL DR. RICARD MARTÍ MARTÍ A SANT ANDREU DE LLAVANERES.
- HISTÒRIES DEL PAIS ORIENTAL
- IN MEMORIAM. LA TORRE QUE RETRATAVA EL JOSEP SALVANY BLANCH, ERA LA TORRE MACIÀ? . EL CANET DE MAR QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- SANTUARI DE NÚRIA. OBRA CABDAL DEL JOSEP DANÉS TORRAS. EL RIPOLLÈS
- IN MEMORIAM DE SANTA MADRONA A SANT GENIS DELS AGUDELLS. BARCELONA
- ROSES DE NADAL AL MAIG. POTSER SI QUE HI HA UN CANVI CLIMÀTIC, OI?.