Cercador
Cosmovisió-I
Un relat de: iong txon.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/Laser_show_disco_%283%29.jpg/640px-Laser_show_disco_%283%29.jpg)
CC - "Laser show disco (3)" de Chmee2
Avui tornem a sortir amb la colla. Senyal que ja estem millor, això és bo. A veure si dura...
El sopar a l’hamburgueseria no ha anat malament del tot. Una canyeta amb l’entrepà i prou. De moment va bé el noi, a veure si podrem mantenir la cosa sota control. El cafè de la sobretaula indica que la nit serà llarga, i sembla que en Jordi i la Txell volen tornar a proposar d’anar a «la Cova.» Si això es confirma cal que ens mantinguem en situació de màxima alerta. Hi ha antecedents. Un entorn perillós en tots els sentits, i no anem prou ben equipats per situacions de gaire dificultat encara.
Efectivament, ja hi som. Sort que hem pogut ajuntar-nos amb el grup de l’Anna, l’Esther i els altres. De moment una conversa saludable i un combinat sense alcohol: hi hem entrat amb bon peu, dintre del que cap.
S’han alçat per anar a ballar. Tothom al seu lloc! En Miquelet s’ha fixat en la rossa de l’esquerra. No anem bé. Males vibracions, quina taca fosca al pit...! Els diplomàtics, busqueu si hi ha algú per negociar, de pressa! No podem permetre que es torni a repetir la mateixa història. La darrera vegada vam acabar a la clínica de rehabilitació per una relació com aquesta!
Bones notícies, hem trobat un interlocutor vàlid. Contacte visual interromput. Se li gira d’esquena i se’n va a l’altre cap de la pista. Sembla que ha vist algú conegut. Molt bé, millor per tots dos que ningú no prengui mal... Aquesta vegada ens n’hem sortit. Feu alguna cosa i traiem-lo d’aquí aviadet, abans no es torni a complicar la cosa d’aquesta manera.
Tornem a seure, serà millor. Hem ensopegat en passar pel costat de la barra i ens han abocat mitja gerra de cervesa a sobre. Lamentable haver de fer servir aquest recurs a la primera sortida després de tant de temps sense veure els amics, però potser calia abaixar-li els fums una vegada més.
Vinga, tornem al racó a buscar l’abric, ens acomiadem i sortim a demanar un taxi per tornar a casa. N’hi ha prou per avui. Demà serà un altre dia.
.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/Laser_show_disco_%283%29.jpg/640px-Laser_show_disco_%283%29.jpg)
CC - "Laser show disco (3)" de Chmee2
Avui tornem a sortir amb la colla. Senyal que ja estem millor, això és bo. A veure si dura...
El sopar a l’hamburgueseria no ha anat malament del tot. Una canyeta amb l’entrepà i prou. De moment va bé el noi, a veure si podrem mantenir la cosa sota control. El cafè de la sobretaula indica que la nit serà llarga, i sembla que en Jordi i la Txell volen tornar a proposar d’anar a «la Cova.» Si això es confirma cal que ens mantinguem en situació de màxima alerta. Hi ha antecedents. Un entorn perillós en tots els sentits, i no anem prou ben equipats per situacions de gaire dificultat encara.
Efectivament, ja hi som. Sort que hem pogut ajuntar-nos amb el grup de l’Anna, l’Esther i els altres. De moment una conversa saludable i un combinat sense alcohol: hi hem entrat amb bon peu, dintre del que cap.
S’han alçat per anar a ballar. Tothom al seu lloc! En Miquelet s’ha fixat en la rossa de l’esquerra. No anem bé. Males vibracions, quina taca fosca al pit...! Els diplomàtics, busqueu si hi ha algú per negociar, de pressa! No podem permetre que es torni a repetir la mateixa història. La darrera vegada vam acabar a la clínica de rehabilitació per una relació com aquesta!
Bones notícies, hem trobat un interlocutor vàlid. Contacte visual interromput. Se li gira d’esquena i se’n va a l’altre cap de la pista. Sembla que ha vist algú conegut. Molt bé, millor per tots dos que ningú no prengui mal... Aquesta vegada ens n’hem sortit. Feu alguna cosa i traiem-lo d’aquí aviadet, abans no es torni a complicar la cosa d’aquesta manera.
Tornem a seure, serà millor. Hem ensopegat en passar pel costat de la barra i ens han abocat mitja gerra de cervesa a sobre. Lamentable haver de fer servir aquest recurs a la primera sortida després de tant de temps sense veure els amics, però potser calia abaixar-li els fums una vegada més.
Vinga, tornem al racó a buscar l’abric, ens acomiadem i sortim a demanar un taxi per tornar a casa. N’hi ha prou per avui. Demà serà un altre dia.
.
l´Autor
![Foto de perfil de iong txon Foto de perfil de iong txon](/imatges_autors/49262.jpg?rnd=1034667789)
130 Relats
269 Comentaris
110517 Lectures
Valoració de l'autor: 9.64
Biografia:
EL DIAQuan arribarà el dia que esperem
-forjat en la nit llarga de la boca cosida-
al nostre crit de joia s'alçaran les muntanyes
i les aigües del mar ballaran la sardana.
El vent i la meva ànima, abraçats en la llum,
faran un sol ocell d'ales noves i immenses
que, volant amb el xiscle de tot el nostre poble,
obrirà l'avantguarda del cel sense tempesta.
Oh, quan arribarà el dia que esperem
-de tiges federades dessota un sol unànime-
arriarem les ombres dels anys i de la lluita
i el so de les campanes rodolarà per l'herba!
I no hi haurà repòs en les tasques diürnes
d'assegurar el futur i el pes de la collita.
Posaré el meu taló sobre la cançó antiga
i adreçaré més dolls devers l'home auroral.
Enterrarem la pedra del malastre i del dol.
Soleia teixirà potser el seu vel de núvia,
i les albes seran cabellera i espiga,
i, dempeus, els camins aplaudiran les branques.
Oh, quan arribarà el dia que esperem,
si cal m'obriré el pit i m'arrencaré el cor
per fer-ne un verd timbal i convocar les ales,
el silenci granat, les precursores marxes
Agustí Bartra
LES TOMBES FLAMEJANTS
Fou una pàtria, va morir tan bella
que mai ningú no la gosà enterrar
damunt de cada tomba un raig d'estrella
dessota de cada estrella un català.
Tan a la vora de la mar dormia
aquella son tan dolça de la mort,
que les sirenes dia i nit oïa
com li anaven desvetllant el cor.
Un dia es féu una claror d'albada
i del fons de la tomba més glaçada
fremí una veu novella el cant dels cants:
"Foc nou, baixa del cel i torna a prendre
ja ha sonat l'hora d'esventar la cendra
Oh pàtria de les tombes flamejants!"
Ventura Gassol
EL COMTE ARNAU
Ai, muntanyoles, degotants rieres,
arbres menuts, caminalets de pau,
tant que conec tesqueres i dreceres
i em costa tant de dir l'adéu-siau!…
És ben trist de girar sempre l'esquena
i ser bèstia de cau o de pendís!
És ben trist no mirar! Val tant la pena
d'estimar tot això del meu país!…
(…)
Jo quan vivia mai t'anomenava,
perquè jo creia que aquest nom que tens
o que m'havia d'escaldar la bava
o que m'havia d'esmussar les dents;
i ara no el dic, perquè si el cor s'aboca
a contemplar-te, em fa pensar la por
que en posar-me el teu nom aquí a la boca,
l'alè ha d'ennegrir-lo de carbó.
(…)
Arri, cavall, encesa companyia!
Tu, Comte Arnau, enceta la cançó,
sense parar, sense dormir ni un dia,
amb el nas dins del rastre del dolor!
I atabalant planures i muntanyes,
mort i viu, més voltant eternament,
amb la tenebra al fons de les entranyes,
amb la tenebra al moll del pensament!
Josep Mª de Sagarra
LE COLIBRI
Le vert colibri, le roi des colines
voyant la rosée et le soleil clair
luire dans son nid tisé d'herbes fines
comme un frais rayon s'échappe dans l'air
il se hâte et vole aux sources voisines
où les bambous font le bruit de la mer
où l'açoka rouge aux odeurs divines
s'ouvre et porte au coeur un humide éclair
Vers la fleur dorée, il descend, se pose
et boit tant d'amour dans la coupe rose
qu'il meurt, ne sachant s'il l'a pu tarir !
Sur ta lèvre pure, ô ma bien aimée
telle aussi mon âme eut voulu mourir
du premier baiser, qui l'a parfumée.
Charles Leconte de Lisle
Els Principis Divins, en català
Des que era nen, sento un gran desig de comprendre la realitat de les coses. Això era perquè havia de trobar la Paraula per recobrar la vida. Però no em sentia satisfet amb missatges pedagògics de paràboles i símbols, adaptats a la mentalitat de la gent de temps ja llunyans. Pas a pas, a través d'un curs difícil, el Cel em va guiar fins trobar el llibre dels Principis Divins. No sabeu la sort que teniu de poder accedir a una explicació ordenada i sistemàtica dels Principis Divins, la revelació donada per Déu pare i mare al nostre Pare, amb la facilitat d'un "click".
El meu primer poemari en paper:
Foc Nou - Reflexions del Tercer Mil·lenni
.