Cercador
Buscant respostes
Un relat de: kleine-trabant3, 2, 1 cap amunt!. Enlairar-me no ha estat fàcil, els núvols negres que treien el nas darrera la serra al final s’han transformat en una ferotge tempesta. Mentre guanyava altura he vist com un exèrcit de llamps s’abraonava a sobre d’un enorme roure que hi havia al costat d’una masia en ruïnes. L’atacaven un per un per a no donar-li treva, cada envestida era més violenta que l’anterior. El volien veure fet estelles, convertir-lo en cendra fumejant. I el roure els esquivava com podia, el brancatge es movia en una mena de dansa per a la supervivència. O potser era el vent del temporal qui el sacsejava?. Enmig del terrabastall he vist com un cabirol s’esmunyia cap a dins el bosc en busca d’algun cau protector. El meu tiet un dia em va dir que sempre que vegi un cabirol haig de demanar un desig. I ho he fet, he desitjat llarga vida al roure. Al final els llamps s’han donat per vençuts. Amb la saba encara congelada per la por ha respirat alleujat de veure com la calma abraçava finalment la tarda. La tempesta ja era passat. Dins la seva escorça hi deu haver guardats tots els seus records, les fulles els deuen explicar al vent per a que aquest els escampi arreu de la muntanya.
Ara ja fa estona que he entrat al cel més fosc que mai havia vist. Sort de la disfressa de Clon d’Star Wars, la manta i les botes de la meva germana gòtica. Fa fred. I he començat a comptar estrelles, tan fosc és més fàcil. Però quan ja en portava més de cent un estel que ha passat prop de mi m’ha despistat i n’he perdut el compte perquè no sabia si l’havia de restar.
L’aterratge ha estat plàcid. En aquell moment la lluna encara dormia, somiava. Ha deixat que el meu globus reposés sobre el seu llom de la mateixa manera que una muntanya es deixa estimar per l’alpinista que vol assolir el seu cim.
He descarregat l’equipatge. La llavor, la regadora amb aigua i el càvec. Des de que vaig escoltar aquella cançó al cotxe del pare que necessito una resposta. Una flor pot florir al costat ocult de la lluna?.
Ara ja fa estona que he entrat al cel més fosc que mai havia vist. Sort de la disfressa de Clon d’Star Wars, la manta i les botes de la meva germana gòtica. Fa fred. I he començat a comptar estrelles, tan fosc és més fàcil. Però quan ja en portava més de cent un estel que ha passat prop de mi m’ha despistat i n’he perdut el compte perquè no sabia si l’havia de restar.
L’aterratge ha estat plàcid. En aquell moment la lluna encara dormia, somiava. Ha deixat que el meu globus reposés sobre el seu llom de la mateixa manera que una muntanya es deixa estimar per l’alpinista que vol assolir el seu cim.
He descarregat l’equipatge. La llavor, la regadora amb aigua i el càvec. Des de que vaig escoltar aquella cançó al cotxe del pare que necessito una resposta. Una flor pot florir al costat ocult de la lluna?.
Comentaris
-
Gràcies ...[Ofensiu]kleine-trabant | 25-03-2017
pels vostres comentaris!.
-
Natura i bellesa [Ofensiu]Aleix de Ferrater | 24-03-2017 | Valoració: 10
Un relat ple de natura, fantasia i bellesa. Un gran relat que m'ha agradat molt. Una forta abraçada. A l'eix
-
El viatge[Ofensiu]Magdala | 14-03-2017 | Valoració: 10
perfecte per plantar una llavor a la cara oculta de la lluna. Genial, romàntic, preciós, no se que més dir-te. Aquesta si que seria una bona aventura i un bon projecte, superant obstacles.
-
Gràcies ...[Ofensiu]kleine-trabant | 14-03-2017
pel teu comentari. Era el primer cop que provava d'escriure un relat pensat per a la canalla.
-
Que tendre[Ofensiu]Ibeth | 13-03-2017
El teu relat fa somniar com un nen petit, viatjant cap a la lluna... M'ha agradat molt.
l´Autor
![Foto de perfil de kleine-trabant Foto de perfil de kleine-trabant](/imatges_autors/1039639.jpg?rnd=105694060)
7 Relats
13 Comentaris
3710 Lectures
Valoració de l'autor: 9.86