Cercador
BALNEARI DE LA FONT PUDOSA. BANYOLES. PLA DE L’ESTANY. GIRONA. CATALUNYA
Un relat de: Antonio Mora VergésLa Natàlia Iglesias, ens posava el text en el seu excel•lent treball : file:///C:/Users/Antonio/Downloads/73723-87124-1-PB.pdf , i el Valenti Blanch Teixidor ens posava les imatges del que fou Balneari de la Font Pudosa.
A mitjan segle XIX, el punt de màxima atracció turística de Banyoles era la font Pudosa, més coneguda com la Puda i molt preuada per les seves aigües sulfuroses i carbonatades, que s’aconsellaven per tractar tot tipus de malaltia, especialment respiratòries, de pell i d’ossos.
Era un turisme burgès i reposat, de llargues passejades pels voltants del llac, anar en barca i degustar les múltiples llaminadures inventades pels banyolins, com ara les famoses «cansalades», que tot i el nom no porten tocino, sinó pa de pessic i merenga. Un cop guanyada la fama de les aigües, es va construir l’edifici balneari, l’any 1862, amb 22 sales de bany.
![](http://1.bp.blogspot.com/-KQaq3HmorPE/VL4tJVreh2I/AAAAAAAAhuM/gQHcZ5Y_PSg/s400/1%2Bbal.jpg)
Allà els pacients, sota la supervisió d’algun metge de prestigi, podien triar entre banyar-se, dutxar-se, inhalar gasos o rebre polvoritzacions, tot depenent del nivell econòmic de cadascú. La Puda mai no va disposar d’habitacions per a l’allotjament dels clients, que s’hostatjaven a les nombroses pensions i, fins i tot, cases particulars que oferia la ciutat de l’estany. Les instal•lacions van romandre actives fins a l’any 1960.
![](http://1.bp.blogspot.com/-yRnaTs7ShoM/VL4tO8Zh7-I/AAAAAAAAhuU/cTSILFC2_mg/s400/1%2Bbal1.jpg)
Després va venir un llarg període de decadència i abandonament que contrasta amb l’entusiasme amb què la gent de Banyoles parla del seu antic balneari.
Actualment l’edifici es troba en un estat ruïnós i pertany als propietaris d’un conegut grup industrial de Banyoles.
L’any 2005, va prendre força la possibilitat que una empresa de Castelló de la Plana n’adquirís la Puda per reconvertir el vell balneari en un centre spa, tot seguint la política de franquícies que l’empresa havia engegat arreu de l’Estat. A hores d’ara però, el projecte no s’ha concretat, tal com reconeixen des de l’Àrea de Promoció Econòmica de l’Ajuntament de Banyoles.
L’any 2006 van encarregar un estudi de viabilitat econòmica on es calculava una inversió de 9 milions d’euros per realitzar el projecte. Josep Quera, cap d’aquesta àrea, assegura que hi ha voluntat per part del consistori banyolí i «bona disposició» per part dels particulars als quals pertany l’edifici, i comenta que estan esperant un inversor que trobi interessant engegar aquest projecte. De moment hi ha hagut algunes ofertes, però cap concreció final. La Puda, doncs, encara ha de romandre adormida al bucòlic paratge dels voltants de l’estany, a l’espera d’un «príncep» inversor que vulgui despertar-la.
Ens agradarà rebre les vostres aportacions a l’email coneixercatalunya@gmail.com , particularment les dades del mestre d’obres i/o arquitecte autor del projecte del Balneari.
A mitjan segle XIX, el punt de màxima atracció turística de Banyoles era la font Pudosa, més coneguda com la Puda i molt preuada per les seves aigües sulfuroses i carbonatades, que s’aconsellaven per tractar tot tipus de malaltia, especialment respiratòries, de pell i d’ossos.
Era un turisme burgès i reposat, de llargues passejades pels voltants del llac, anar en barca i degustar les múltiples llaminadures inventades pels banyolins, com ara les famoses «cansalades», que tot i el nom no porten tocino, sinó pa de pessic i merenga. Un cop guanyada la fama de les aigües, es va construir l’edifici balneari, l’any 1862, amb 22 sales de bany.
![](http://1.bp.blogspot.com/-KQaq3HmorPE/VL4tJVreh2I/AAAAAAAAhuM/gQHcZ5Y_PSg/s400/1%2Bbal.jpg)
Allà els pacients, sota la supervisió d’algun metge de prestigi, podien triar entre banyar-se, dutxar-se, inhalar gasos o rebre polvoritzacions, tot depenent del nivell econòmic de cadascú. La Puda mai no va disposar d’habitacions per a l’allotjament dels clients, que s’hostatjaven a les nombroses pensions i, fins i tot, cases particulars que oferia la ciutat de l’estany. Les instal•lacions van romandre actives fins a l’any 1960.
![](http://1.bp.blogspot.com/-yRnaTs7ShoM/VL4tO8Zh7-I/AAAAAAAAhuU/cTSILFC2_mg/s400/1%2Bbal1.jpg)
Després va venir un llarg període de decadència i abandonament que contrasta amb l’entusiasme amb què la gent de Banyoles parla del seu antic balneari.
Actualment l’edifici es troba en un estat ruïnós i pertany als propietaris d’un conegut grup industrial de Banyoles.
L’any 2005, va prendre força la possibilitat que una empresa de Castelló de la Plana n’adquirís la Puda per reconvertir el vell balneari en un centre spa, tot seguint la política de franquícies que l’empresa havia engegat arreu de l’Estat. A hores d’ara però, el projecte no s’ha concretat, tal com reconeixen des de l’Àrea de Promoció Econòmica de l’Ajuntament de Banyoles.
L’any 2006 van encarregar un estudi de viabilitat econòmica on es calculava una inversió de 9 milions d’euros per realitzar el projecte. Josep Quera, cap d’aquesta àrea, assegura que hi ha voluntat per part del consistori banyolí i «bona disposició» per part dels particulars als quals pertany l’edifici, i comenta que estan esperant un inversor que trobi interessant engegar aquest projecte. De moment hi ha hagut algunes ofertes, però cap concreció final. La Puda, doncs, encara ha de romandre adormida al bucòlic paratge dels voltants de l’estany, a l’espera d’un «príncep» inversor que vulgui despertar-la.
Ens agradarà rebre les vostres aportacions a l’email coneixercatalunya@gmail.com , particularment les dades del mestre d’obres i/o arquitecte autor del projecte del Balneari.
l´Autor
![Foto de perfil de Antonio Mora Vergés Foto de perfil de Antonio Mora Vergés](/imatges_autors/81299.jpg?rnd=739662972)
6933 Relats
1205 Comentaris
5548921 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Antonio Mora Vergés, l'Argentera 1951, col·laborador del setmanari La Forja de Castellar del Vallès, Nova Tarrega, de Tàrrega , Diari de Sabadell, La Tosca de Moià, El Balcó de Montserrat de Vacarisses.Editor del blog :
coneixercatalunya.blogspot.com ,
col·laborador de les pàgines web www.guimera.info, i els diàris digitals de : www.moianes.net
http://www.naciodigital.cat/manresainfo/
http://www.naciodigital.cat/llusanes/
http://www.naciodigital.cat/elripolles/
http://www.baixllobregatdigital.cat/
e.mail mora.a@guimera.info
e.mail amora@moianes.net
email guimera.mora@gmail.com
Últims relats de l'autor
- IN MEMORIAM. JOAN BAPTISTA FRANCESC ANTONI ESCOFET PALAU. UN CADAQUESENC QUE S’ESTIMAVA EL LLOC ON VA NÈIXER.
- EL PARK GÜELL. DEL SOMNI AL MALSON.
- IN MEMORIAM. ESGLÉSIA DE SANTA MARTA A LA RIERA DE SANT JOAN. LA BARCELONA QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- TENIU DADES DE L’AUTOR DE LA CAPELLA DEL FOSSAR DE MONTESQUIU ADVOCADA AL CRIST DE LA BONA MORT?. OSONA.
- CAPELLA DE SANT JAUME DEL CARCS /CARDS. SANT PERE DE RIBES. EL GARRAF
- L’ESGLÉSIA QUE RETRATAVA MOSSÈN EDUARD ROYO CRESPO A CUBELLS, ERA SANT BARTOMEU DE PUGIS?. LA NOGUERA.
- QUINA ADVOCAVIÓ TENIA LA CAPELLA DE LA CASA DE FRANCESC BURÉS REGORDOSA?. BARCELONA
- TENIU IMATGES DE LA IMATGE DE LA MAREDEDÉU DEL PRAT I DEL INTERIOR DE LA SEVA CAPELLA?. SANT JOAN DE LES ABADESSES. EL RIPOLLÈS
- QUINA ADVOCACIÓ TÉ O TENIA L’ERMITA DEL BALIS?. SANT VICENÇ DE MONTALT. EL MARESME
- LA CONFISCADA CASA DEL DR. RICARD MARTÍ MARTÍ A SANT ANDREU DE LLAVANERES.
- HISTÒRIES DEL PAIS ORIENTAL
- IN MEMORIAM. LA TORRE QUE RETRATAVA EL JOSEP SALVANY BLANCH, ERA LA TORRE MACIÀ? . EL CANET DE MAR QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- SANTUARI DE NÚRIA. OBRA CABDAL DEL JOSEP DANÉS TORRAS. EL RIPOLLÈS
- IN MEMORIAM DE SANTA MADRONA A SANT GENIS DELS AGUDELLS. BARCELONA
- ROSES DE NADAL AL MAIG. POTSER SI QUE HI HA UN CANVI CLIMÀTIC, OI?.