Cercador
Al Joan Moliner i Manau en ocasió dels seus 72 anys
Un relat de: Antonio Mora VergésDissabte 6 de desembre de 2008, abans de les 8,15 arribàvem al lloc de trobada, la Plaça Granados cantonada amb la farmàcia, el grup de Castellar del Vallès; el Jaume Font, el Lluís Vila i l'Antonio Mora, veiem arribar vent aviat al Josep Simó, al Feliu Añaños, i l'Antoni Uriz, i finalment farien acte de presència l'Antoni Ibáñez, que s'emportarà una part del grup, i el Joan Moliner i Manau, que recollira encara de camí a l'autopista de Terrassa al Tomàs Irigaray. Anaven a celebrar a Vallhonesta, com s'escau - i mana la tradició - els primers 72 anys d'existència, del Joan Moliner i Manau, o si us agrada més el seu hivern 73.
Cal fer esment - per aquells que desconeixen aquest fet cabdal - que el Joan Moliner i Manau es l'ermità de Sant Jaume de Vallhonesta, i l'hostaler d'aquella casa que havia merescut el sobrenom d'Hostal de la Gloria, i formava part ja de les llegendes d'aquell boci de món.
Vallhonesta havia estat una parròquia, aleshores se'n deia un disseminat agrícola, centrat principalment a la Vall d'aquest nom; certament al seu caliu s'havien aixecat cases notables, La Serra, El Ginebral, Les Vinyes i s'alçava majestuós l'Hostal de Sant Jaume de Vallhonesta , que tenia annexa l'ermita amb l'advocació d'aquest Sant, i que donava principalment servei religiós als qui feien us del camí ral , les masies de Vallhonesta eren ateses des de l'ermita de Sant Pere; fins a darreries del segle XIX la parròquia fou sufragania de Castellbell, i des d'aquella data fins al present ho es de Sant Vicent de Castellet.
El dia assolellat i lluminós, ens confirmava l'absència d'una convidada especial, la boira, dita aquí vacarissana, que es perdria en aquesta ocasió la magna celebració, - cal fer especial esment al fet que la presència - constant - del Joan Moliner i Manau per aquests verals supera amb escreix la trentena d'anys -. Deixàvem els vehicles l'Antoni Ibañez i l'Antonio Mora, aparcats prop del trencall on comença el camí de Sant Jaume, al que accedirà únicament el Joan Moliner i Manau, per poder donar inici a les seves tasques d'hostaler.
La resta del grup, seguirem al Josep Simó, que ens conduirà pel camí anomenat dels maquis; sens fa difícil d'imaginar la duresa d'aquelles marxes silencioses, que habitualment a l'empara de la foscor nocturna, feien possible l'accés a Barcelona des de França, o a l'inrevés, i que permetrien el trasllat de persones amb perill de mort i/o de soldats d'ambdós bàndols en la conflagració bèl·lica , que acabaria coneixent-se com la II Guerra Mundial. Ens expliquen que amb unes 600 pessetes dels anys 1.940, es pagaven tots els guies precisos des de l'inici a l'acabament - una bona part d'aquests diners tenien com a destinació el pagaments de suborns a les forces de l'ordre - . Aquesta via ens permetrà retratar una bauma, coneguda com la del Segué , i sobretot tindrem una visió "especial" , i nova per a nosaltres del conjunt de runes de l'Hostal de Vallhonesta. . La OLIMPUS FE-100 - sens dubte - per l'emoció agafa un col·lapse del que un cop enèrgic - consell del Joan Escoda i Prats - la farà retornar.
L'hostaler ha fet molt bé la seva feina, i ens trobem una taula magnifica, en la amb bona companyonia compartirem unes botifarres a la brasa , negres i blanques, - no som racistes - , pa torrat, amb i sense tomàquet, ceba tendra i llonganissa especials de Moià, bon vi, pastes, castanyes torrades, cafès i "gotes" diverses, i per damunt de tot, unes hores meravelloses i plenes de llum, en les que l'únic objectiu - sembla que aconseguit amb èxit .- és centrar-nos en la celebració d'aquests primers 72 anys del Joan Moliner i Manau.
Abans de marxar -veurem si la tècnica pot superar les evidents mancances estètiques pròpies dels anys - el Tomás Irigaray, ens va fer diverses fotografies corals, en les que tots plegats vam posar amb autèntica joia.
Seguirem al nostre sherpa, Josep Simó que ens portarà ara fins a Sant Pere de Vallhonesta, on departirem tot gaudint del sabor d'una poma, amb el Melcior Vila i la seva esposa. La qualitat de la fruita de les seves terres, particularment dels préssecs, és sens dubte llegendària.
Ens acomiadarem abans de pujar als vehicles. Darrera nostre el vent sembla escampar per la contrada els nostres cants :
Moltes felicitats !
Moltes felicitats !
Et desitgem Joan !
Moltes felicitats !
Més enllà de les paraules, els teus amics esperem poder fer-te costat, durant molt i molts anys !
© Antonio Mora Vergés
l´Autor
![Foto de perfil de Antonio Mora Vergés Foto de perfil de Antonio Mora Vergés](/imatges_autors/81299.jpg?rnd=1901203331)
6933 Relats
1205 Comentaris
5548921 Lectures
Valoració de l'autor: 9.72
Biografia:
Antonio Mora Vergés, l'Argentera 1951, col·laborador del setmanari La Forja de Castellar del Vallès, Nova Tarrega, de Tàrrega , Diari de Sabadell, La Tosca de Moià, El Balcó de Montserrat de Vacarisses.Editor del blog :
coneixercatalunya.blogspot.com ,
col·laborador de les pàgines web www.guimera.info, i els diàris digitals de : www.moianes.net
http://www.naciodigital.cat/manresainfo/
http://www.naciodigital.cat/llusanes/
http://www.naciodigital.cat/elripolles/
http://www.baixllobregatdigital.cat/
e.mail mora.a@guimera.info
e.mail amora@moianes.net
email guimera.mora@gmail.com
Últims relats de l'autor
- IN MEMORIAM. JOAN BAPTISTA FRANCESC ANTONI ESCOFET PALAU. UN CADAQUESENC QUE S’ESTIMAVA EL LLOC ON VA NÈIXER.
- EL PARK GÜELL. DEL SOMNI AL MALSON.
- IN MEMORIAM. ESGLÉSIA DE SANTA MARTA A LA RIERA DE SANT JOAN. LA BARCELONA QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- TENIU DADES DE L’AUTOR DE LA CAPELLA DEL FOSSAR DE MONTESQUIU ADVOCADA AL CRIST DE LA BONA MORT?. OSONA.
- CAPELLA DE SANT JAUME DEL CARCS /CARDS. SANT PERE DE RIBES. EL GARRAF
- L’ESGLÉSIA QUE RETRATAVA MOSSÈN EDUARD ROYO CRESPO A CUBELLS, ERA SANT BARTOMEU DE PUGIS?. LA NOGUERA.
- QUINA ADVOCAVIÓ TENIA LA CAPELLA DE LA CASA DE FRANCESC BURÉS REGORDOSA?. BARCELONA
- TENIU IMATGES DE LA IMATGE DE LA MAREDEDÉU DEL PRAT I DEL INTERIOR DE LA SEVA CAPELLA?. SANT JOAN DE LES ABADESSES. EL RIPOLLÈS
- QUINA ADVOCACIÓ TÉ O TENIA L’ERMITA DEL BALIS?. SANT VICENÇ DE MONTALT. EL MARESME
- LA CONFISCADA CASA DEL DR. RICARD MARTÍ MARTÍ A SANT ANDREU DE LLAVANERES.
- HISTÒRIES DEL PAIS ORIENTAL
- IN MEMORIAM. LA TORRE QUE RETRATAVA EL JOSEP SALVANY BLANCH, ERA LA TORRE MACIÀ? . EL CANET DE MAR QUE EL TEMPS S’ENDUGUÉ.
- SANTUARI DE NÚRIA. OBRA CABDAL DEL JOSEP DANÉS TORRAS. EL RIPOLLÈS
- IN MEMORIAM DE SANTA MADRONA A SANT GENIS DELS AGUDELLS. BARCELONA
- ROSES DE NADAL AL MAIG. POTSER SI QUE HI HA UN CANVI CLIMÀTIC, OI?.