Cercador
Tot amenaçant tempesta
Un relat de: Sergi Yagüe GarciaAra que el sol sembla intentar una renaixença
entre els núvols que ahir es van desfer en tempesta,
petits esclats de llum s'estavellen a la finestra.
Somric, lleugerament, ho adverteixo:
Tot i la solitud, de tant en tant, acompanyat em sento.
Liquido aquest moment, el desdibuixo entre les línies;
un nou núvol atapeeix aquells esclats de migdia
i els ofega, potser reivindicant-se encara.
No m'importa, ja no miro finestra enllà, per si et trobo.
Algun cop, rere els minuts, et cerco, però no ara.
Converteixo les paraules en trinxeres,
(Mai se sap si és aquest el moment en que esclatarà la guerra)
i m'hi amago esperant l'udol de les sirenes.
Ara el cel torna a prenyar-se de grisos i fogueres.
Torna a reivindicar-se, tot amenaçant tempesta.
Comentaris
-
ambre | 14-04-2008
Trobo molt interesant el ritme dels versos:
"No m'importa, ja no miro finestra enllà, per si et trobo.
Algun cop, rere els minuts, et cerco, però no ara."
És com un iambe tensat que s'inverteix a les últimes síl·labes, "per si et trobo" "però no ara."
i sona molt bé. -
Sempre anem o tornem[Ofensiu]RATUIX | 22-02-2008
de les nostres grans-petites guerres. Ferits o no, que bella la imatge de les paraules com a trinxeres!
-
M'ha agradat molt[Ofensiu]bufanúvols | 15-10-2007 | Valoració: 10
"i m'hi amago esperant l'udol de les sirenes."
Sublim.
l´Autor
314 Relats
1119 Comentaris
786004 Lectures
Valoració de l'autor: 9.45