Cercador
Oblidada
Un relat de: AVERROISAmb el balanceig del vaixell,
l'horitzó salta d'alegria al nostre pas,
el Sol acarona l'aigua i les gavines ens diuen adéu.
Tot es tranquil·litat i pau,
trencada tan sols pel cantar del nostre motor
i els batecs de l'aigua besant el vaixell.
Les ones dansen,
els ratxes de Sol em fan l'ullet,
i un esquitx em refresca la cara
fent-me sentir l'olor de la mar.
La Mar, si expliques el que ha vist,
les paraules dels enamorats,
el seu bes apassionat contemplant la posta de sol.
Quanta guerra i sofriments,
la lluita dels pescadors,
el temor dels peixos,
la sang, l'alegria, l'horror.
Ferida pels llamps de les tempestes,
il·luminada a la sortida del sol,
enrogida a la seva posta,
quan desapareix per l'horitzó.
Ara estic assegut,
imaginant que el vaixell es un bressol,
i la mar es la mare,
soferta, dolça, tendra, dura a vegades,
i que amb amor, em canta una cançó
per fer realitat els meus somnis.
Qui sap si algun dia, no llunya,
hauré de plorar per ella,
llàgrimes de foc i destrucció,
perquè els cors s'han endurit,
per exhaurir un present sense demà.
Comentaris
-
el seu demà també és el nostre...[Ofensiu]ROSASP | 19-06-2005
Ja tens força raó, no tenim mires cap al demà.
La mar és cada cop més un abocador indiscriminat de deixalles. Les coses més preuades i precioses que tenim al nostre abast, han passat a un segon pla. El nostre planeta, si continuem per aquest camí, no pot sortir ben parat, perquè només es palia lleugerament el dia d'avui, sense tenir en consideració que tard o d'hora les agressions continuades a la naturalesa, portaran consequències difícilment solucionables.
No ens hauríem d'oblidar que el seu futur, és el nostre propi futur i el dels que vindran darrera nostre.
Boniques i evocadores imatges, plenes de dolça tendresa i d'impotència...
Una abraçada i fins la propera!
l´Autor
![Foto de perfil de AVERROIS Foto de perfil de AVERROIS](/imatges_autors/83720.jpg?rnd=451565926)
405 Relats
932 Comentaris
377458 Lectures
Valoració de l'autor: 9.77
Biografia:
Vaig néixer a Manresa un fred Gener de fa uns quants anys i com va escriure el poeta:Tots els records plegats
són una gota d'aigua
dins una mar immensa.
I el violí que no se sent
deu plorar alguna mort
que jo no sé.
Què la vida us sigui lleu!
Últims relats de l'autor
- Cada dia una nova vida.
- L'herba es belluga suaument
- Sóc vell!
- Escolto passar els segons
- Tres quarts del camí
- Entre Gran i Petit
- Rebeldia adolescent
- L’origen del bé i del mal
- Quan la bandera oneja al vent II
- Bac de Roda
- Llum i Foscor
- El despertar del infant
- El despertar de l'assassí
- RETORN
- Himne patriòtic