Cercador
Nostàlgia al Tate Modern
Un relat de: marta_gutRes no dura gaire... És així i ho hem d'acceptar. De res serveix enfrontar-s'hi, perquè el temps no s'atura, és una roda que mai para de girar... El que sí podem fer és no deixar que les coses caiguin en l'oblit.
Vam arribar al final d'un somni meravellós (sens dubte el millor de la meva vida), un somni del que no volíem despertar... però la vida és així, i quan les campanes que ressonaven dins meu, torturant-me, anunciant-me el final del conte britànic esdevingueren insuportables, vaig decidir otorgar-li, a aquella aventura, un espai privilegiat a la meva memòria.
Enguany he volgut repetir, pensant que tal vegada, amb una mica de sort, podria reviure el somni... Però no. I potser aquest ha estat un dels errors més grossos que he comès...
.July 2oo6!
l´Autor
![Foto de perfil de marta_gut Foto de perfil de marta_gut](/imatges_autors/521293.jpg?rnd=504313964)
59 Relats
111 Comentaris
57031 Lectures
Valoració de l'autor: 9.86
Biografia:
Qui té ulls per veure i orelles per escoltar, es convenç de que els mortals no poden encobrir cap secret. Perquè quan els llavis callen, xerren les puntes dels dits i l'emoció traspua per tots els porus del cos.Sigmund Freud.