Cercador
Mar
Un relat de: LengarLluent dama
vestida de sol matutí
o de lluna i estels.
Ets font de somiadors,
límit per a conformistes,
llibertat per a esclaus,
inspiració per a bohemis.
Sento la teva veu,
cruixent ressó,
quan lluites enrabiada
contra implacable terra,
de pescadors ets reina
modeles caràcters
oculta sota mans poderoses.
Mare de somnis,
i de llàgrimes distanciades
separes vides
esclaus de tes riqueses,
desapareixen sense petjada
al teu cos enfurismat,
quan ets pacient
juguem infantils
a les teves vores
accepta els nostres tributs de sorra
que adorem ta fredor estival
estimada reina.
Et retires perillosament estimada
deixant el teu cos nu
per a que besin les teves riqueses,
caminants t'acaricien
robant tes joies
i retornes tímida vergonyosa
com minyó enamorat.
Vull guardar-te a la butxaca
i sentir el teu dolç perfum
quan em llevi lluny de tú!
Lluent dama,
vestida de sol matutí
o de lluna i estels,
mare de somnis
i de llàgrimes distanciades
Comentaris
-
DISCULPES[Ofensiu]Vicenç Ambrós i Besa | 31-10-2004
Permet-me, Lengar, si us plau, que et doni algunes explicacions. Això em passa per escriure quan ja són les tantes de la nit. He llegit el comentari que et vaig adreçar, l'últim a Llàgrimes, i al final hi ha alguna cosa confusa que (fe d'errates) voldria corregir. Quan dic "com és el meu cas" vull dir que el meu cas és el de la MANCANÇA de domini encara pel que fa a la literatura, atès que me'n considero aprenent. Suposo que amb el temps adquiriré poc a poc un xic més d'agilitat.
Pel que fa a "no córrer massa", no em refereixo a no escriure, ans al contrari, a escriure i molt si aquesta vena la tens a dins. Em referia a no publicar per publicar, no sé si m'explico... Bé, potser és una meva elucubració mental estúpida. No es tracta tant d'escriure un poema cada X temps, sinó cada quan et surti de tu mateix. A vegades s'ha de forçar una mica, però si es força massa el resultat pot perdre en qualitat. I el primer decebut (parlo per experiència) és l'autor.
Bé, ja t'he dit que no em facis massa cas, però gràcies per demanar-me l'aclariment perquè sempre tendeixo a embolicar una mica la troca, amb els meus comentaris; així m'has donat la oportunitat (gràcies) de disculpar-me i d'intentar expressar-me amb un xic més de rigor.
Pel que fa a el mar, doncs dir-te senzillament que el trobo més elaborat que d'altres i que m'ha agradat molt, sincerament, per la placidesa que infon, sobretot. Avui ja és el tercer o quart poema que llegeixo amb el mar com a tema. La mar ja t'ho ha dit tot, i encara que jo no visqui precisament a prop del mar, molt sovint l'evoco.
Gràcies per tot i fins la propera, Sergi
Salutacions
Vicenç -
el mar[Ofensiu]mar - montse assens | 31-10-2004
els que vivim al costat
el duiem tant a dins nostre
que no podem viure sense ell
bon poema!!!
felicitats
l´Autor
64 Relats
98 Comentaris
79277 Lectures
Valoració de l'autor: 9.29
Biografia:
Vaig nèixer a barcelona al 85, porto escrivint des de fa uns 3 amys, va ser una época difícil de la meva vida, i la poesia va ser una bona sortida per als meus sentiments.Actualment continuo escrivint per a fugir dels problemes, i ho recomano a tothom.
La meva poesia es lliure, potser no està massa ben estructurada, però està carregada de sentiments i espero que us pugui arribar allò que he intentat plasmar paraula rera paraula.
Agraeixo a tots els que m'escriviu comentaris, m'encanta saber que penseu del que escric, les vostres paraules són com regals de nadal per a l'infant poeta que porto dins, realment, gràcies a tots.
Lengar