Cercador
La noia dels ulls blaus
Un relat de: GumartLa noia dels ulls blaus reposa sobre el dur i incòmode matalàs dins la seva cel·la. Amb un simple llençol destenyit i estripat per una banda, intenta protegir-se sense èxit d'aquella aura gèlida que regna en aquell ambient ombrívol. Tremola atemorida, confosa, sense saber per què. De fet, no ha trobat mai cap resposta al per què de la seva vida. Tanca els ulls amb força i dóna un cop de puny sobre el coixí; no vol plorar.
De cop i volta, s'aixeca i s'apropa fins als barrots d'acer que limiten el seu reduit espai vital. Els palpa amb el tou dels seus dits. Són freds i grisos, com la seva cambra, com els passadissos que s'hi difuminen més enllà. Com la seva vida: freda i grisa.
Però el seu cor dóna un bot quan, d'un dels finestrons enreixats de la presó, ha pogut veure com s'hi filtra una tímida escletxa de llum esperançadora, llum de llibertat, la llum que desitjava poder acariciar algun dia. En un dels seus impulsos irracionals, la noia dels ulls blaus rescata del seu petit calaix una llibreta a quadres i un bolígraf. Ressegueix amb els dits la forma allargada de l'estilogràfica i, inconscientment, deixa que el poder de la seva imaginació s'apoderi de la seva ment. La noia dels ulls blaus deixa enrere la seva realitat i entra en un món en què ella n'és autora i protagonista. El bolígraf comença a ballar sobre el paper al so de les seves paraules, temors, il·lusions. El món alternatiu que la tinta negra ha fet inesborrable.
La noia dels ulls blaus ja no és presonera de la vida. La noia dels ulls blaus pot convertir-se, en aquelles pàgines, en una princesa, o en una gata en zel, o en un àngel. La cel·la freda i grisa on habitava, ara s'ha convertit en una praderia de la Toscana, o en la teulada de casa teva, o en el cel... o, simplement, en un món de color i de somriures.
La noia dels ulls blaus era per fi lliure.
Lliure dins la seva presó.
Comentaris
-
...[Ofensiu]crohnic | 04-06-2009 | Valoració: 9
Sens dubte, escriure ens dóna una llibertat que no podrem aconseguir mai en la nostra vida diària...
M'ha agradat el relat!! -
Molt bé Goumart,[Ofensiu]Xantalam | 06-05-2009
Un relat que vessa sensibilitat. Es senzill, però molt profund, dels que arriben al raconet de l'ànima. Tots som presoners, darrera els barrots d'aquesta vida i tots, penso, cerquem un bri de llibertat quan escrivim. Crec que som molt afortunats de poder-ho fer.
Continua aquest camí, una forta abraçada,
Xantalam
PS Crec que tenim un amic en comú; és un bon poeta, oi?
-
Les llibretes...[Ofensiu]Fidel | 05-05-2009
No amaguis mai les llibretes (blaves ?), no sigui que un dia no les trobis !!!.
Les llibretes son els nostres vaixells que plàcids, naveguen a la recerca d'horitzons de plata.
Fidel (el "lletrafoll")
l´Autor
![Foto de perfil de Gumart Foto de perfil de Gumart](/imatges_autors/846331.jpg?rnd=677333904)
3 Relats
15 Comentaris
4246 Lectures
Valoració de l'autor: 9.50
Biografia:
No hi ha gaires coses dins la meva curta biografia que em facin diferent a la resta. Podria dir que només sóc una adolescent que escriu i que gaudeix al màxim cada cop que el full en blanc, les nits sense dormir i la inspiració intenten desafiar-la per a trobar alguna expressió, alguna paraula que encaixi amb els seus sentiments. M'encanta jugar amb les paraules com a una nena petita li encanta jugar a les nines. Adoro la poesia, tot i que algun dia m'animaré a escriure un relat com Déu mana (creuem els dits).Sóc de la generació del noranta-dos, he nascut a la ciutat més bonica del món i tinc tota una vida per endavant. Vull pensar que també hi tinc moltes coses a dir. Sóc joveneta, i com a tal, sóc una adicta al "social networking". Busqueu-me per facebooks, tuentis, twitters i fotologs. Segur que em trobàveu tard o d'hora. Mentrestant, us deixo amb el meu blog, El trencaclosques. La meva petita finestreta al món.