Cercador
Amb llàgrimes als ulls
Un relat de: il·lia Sàlvia JaumandreuI qui està allà per ajudar-me a retenir-lo? Qui? Perquè aquest maleït tel de llàgrimes no em deixa veure amb claredat quines són les persones que m’envolten ni la seva intenció. No puc veure-hi, no puc. Hi ha algú? Algú em pot sentir? Si parpellejo, puc fer que el tel desaparegui per un instant, però no la ceguera emocional que s’ha apoderat de mi. Perquè segueixo sense veure-hi, tinc un món al davant en què està tot tan distorsionat que em fa plantejar qui sóc jo, i com he arribat a això.
Es veu tot tan diferent. I cansa. Cansa buscar desesperadament la força necessària per desempallegar-te d’aquest malestar, cansa intentar convèncer-te una vegada rere l’altra que tot canviarà, que no és un mal permanent. Que sí, que encara que ara mateix no hi vegi, tinc persones que m’abraçaran fort, molt fort. Cansa molt. Perquè jo sé, tu saps i tots sabem que no hi ha ningú en aquest distorsionat món. Perquè quan es tenen llàgrimes als ulls, en el moment en què corrugues les celles, just en l’instant en què les llàgrimes sorgeixen del no-res i en pocs segons la vista se t’ennuvola, just en aquest moment, és quan comprens que estàs sol, sol i atemorit. Que potser no són les llàgrimes les culpables de tot, potser, potser... i si les llàgrimes tenen la funció contrària? “és quan ploro que hi veig clar...” i si és això? I si...
No. Les llàgrimes ho distorsionen tot. Et trastoquen el món. Amb llàgrimes als ulls, no pots pensar amb claredat. Amb llàgrimes als ulls, no es poden treure conclusions com les que acabo de treure. Amb llàgrimes als ulls... només pots pensar que aquestes et podran ajudar a saber qui està al teu costat i la seva intenció, perquè quan tens llàgrimes als ulls... pots descobrir a qui li importes prou com perquè t’ajudi a desfer-te’n.
Comentaris
-
Interessant[Ofensiu]Calderer | 25-08-2011
Un text interessant i difícil de classificar: reflexió? assaig? biogràfic?
A mi, per a ser sincer, aquesta mena de textos tan existencials no m'acaben d'agradar però aquest es llegeix amb gust. Per altra banda que no m'agradin a mi no vol dir res (sobre gustos y colores no haya disputa).
Penso, però, (ha d'haver-hi un però, sóc un peròpunyetes) que es podria millorar atenent a la tria lèxica, simplificant-la, fent-la més exacta i més emotiva i evocadora. Per exemple a la primera frase un tel "envaeix" els ulls ho substituiria per alguna cosa com ara "unt tel que cobreix els ulls" o que "tapa" els ulls. El que et deia "peròpunyetes".
Espero poder llegir-te alguna novetat aviat.
Lluís
l´Autor
![Foto de perfil de il·lia Sàlvia Jaumandreu Foto de perfil de il·lia Sàlvia Jaumandreu](/imatges_autors/949613.jpg?rnd=80363103)
23 Relats
33 Comentaris
18820 Lectures
Valoració de l'autor: 9.33