Cercador
ahir sopaves a casa
Un relat de: ninaEl cap batalla per mantenir l'alcohol ingerit en quarantena, i fer com si no hi fos. La visió es descalça quan em llevo, la memòria s'estranya d'aquest emmartellat estat de migranya, només vam veure una mica de vi.
Escoltàvem starsailor' de fons, I don't know what love is, just en la mesura de no destorbar les teves paraules. Jo intentava mostrar el meu millor trosset, però la pressió no va satisfer la meva entrega, i pagava més la pena callar. Ens miràvem molt i en silenci l'un es deia de l'altre allò que volia inventar-se. És evident que jo tinc construït un mur de frivolitat, pedanteria i repel·lent prepotència, que regento en públic. Faig por, diuen. Potser no coneixia cap més tècnica i ara ja sóc en un fer sense sortida.
Tu deies que no t'importava, bevies un glop de vi, i asseguraves que aquest irreverent habitacle no és més que la façana d'un refugi revestit de melmelada. M'encantaves ahir quan t'esmerçaves a convènce'm que em coneixes bé. M'encantes ara quan et vull mirar i no et trobo.
Feies jocs de malabars amb unes mans que estimo. El sopar estava bo, et vaig dir si volies cafè i vaig riure al recordar que no tinc cafetera. Tu, desconcertat per la meva estranya reacció, vas agafar-me les meves i em vas dir vine', en un canvi de to que prenia la dolçor extrema com a arma de seducció, i m'empenyia cap a tu. Ahir et volia tant! I sempre...
Drets, al cantó de l'escenari gastronòmic que ens va aprovar amb bona nota, vas tornar a entrellaçar les nostres mans, com aquell dia, mentre em feies un petó que aturava primer la musica, després el temps, i més tard a nosaltres. Ho fariem tot, perquè érem nosaltres i els límits de la passió no existeixen quan la possessió de confiança i complicitat son complertes. El tu que ets fa de la facilitat el coixí on recolzar totes les coses. Ho estàvem fent tot, convertint el que podria ser ... vulgar?, en l'acte més setinat, més suau i alhora excitant de fondre's reiteradament, en contracció constant, sense deixar indiferent cap espai corporal perfectament acoblat a l'altre.
Em poso les ulleres, em prendré un ibuprofè. Ah, i he confós els temps verbals perquè el que desitjava, tot i no succeït, també vol formar del meu passat més real.
Vull que vinguis, vull que sopem petons, que em facis l'amor i et quedis aquí per sempre, compartint la melmelada.
Em quedo pensant, amb l'ibuprofè a la mà, quin temps he d'utilitzar per dir que no hi pot haver torrades per tots dos.
Comentaris
-
i avui?[Ofensiu]Txell Pellicer | 21-11-2006
Quina frase més preciosa:
els límits de la passió no existeixen quan la possessió de confiança i complicitat son complertes.
M'agrada el teu estil i la teva manera d'escriure i els teus somnis i que confonguis els temps verbals.
Sort, en tot,
Pell
l´Autor
43 Relats
56 Comentaris
49626 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
So here I am once more in the playground of the broken heartsOne more experience, one more entry in a diary, self-penned
Yet another emotional suicide overdosed on sentiment and pride
Too late to say I love you, too late to re-stage the play
Abandoning the relics in my playground of yesterday
I'm losing on the swings, I'm losing on the roundabouts
I'm losing on the swings, I'm losing on the roundabouts
Too much, too soon, too far to go, too late to play, the game is over
T the game is over
So here I am once more in the playground of the broken heart
I'm losing on the swings, losing on the roundabouts, the game is over, over
Yet another emotional suicide overdosed on sentiment and pride
I'm losing on the swings, losing on the roundabouts, the game is over
Too late to say I love you, too late to re-stage the play
The game is over
I act the role in classic style of a martyr carved with twisted smile
To bleed the lyric for this song to write the rites to right my wrongs
An epitaph to a broken dream to exercise this silent scream
A scream that's borne from sorrow
I never did write that love song, the words just never seemed to flow
Now sad in reflection did I gaze through perfection
And examine the shadows on the other side of the morning
And examine the shadows on the other side of mourning
Promised wedding now a wake
The fool escaped from paradise will look over his shoulder and cry
Sit and chew on daffodils and struggle to answer why?
As you grow up and leave the playground
Where you kissed your prince and found your frog
Remember the jester that showed you tears, the script for tears
So I'll hold our peace forever when you wear your bridal gown
In the silence of my shame the mute that sang the sirens' song
Has gone solo in the game, I've gone solo in the game
But the game is over
Can you still say you love me...
/(script for a jester's tear- Marillion)
en Lèvingir, Jb i Aurincon_Kuu em van encadenar, pero jo no soc capaç de seguir la cadena!! Please que alg'u em passi les intruccions per una nina torpe!!!
mail:ninaensucrada@hotmail.com
a veure per quan recuperem les ganes de penjar nous relats....
Últims relats de l'autor
- com...
- ahir formentera
- farà pupa... ¿?
- dius un dilluns (fracàs)
- atzucac (culpa)
- magreig insostenible
- i si ell no era el petit príncep, que ningú li ho digui mai. (secrets)
- Sí, tenia hora a les sis.... (èxit/fracàs)
- súplica contra el callar
- deixa't
- deixa'm que sigui jo que no et vulgui (fracàs)
- petits electrodomèstics emocionals
- i ens vam abraçar
- dret d'autor (infidelitat)
- mereixo càstig si faig ús de les paraules, ara i aquí, per escriure allò que vull que llegeixi algú a qui no puc parar-li de veres?