Cercador
Tifa, tifa, tifa
Un relat de: VictreQue n'és de fàcil educar els fills dels altres!.
I, per il·lustrar la idea que porta comprimida aquesta afirmació, reproduiré una situació quotidiana.
L'escena acostuma a anar així:
Tot dinant, algú (a partir d'ara, home normal) explica amb humilitat un problema domèstic, d'aquells que tothom qui té fills, pateix més o menys en silenci.
I just quan el nostre home normal acaba d'exposar el seu neguit, de sobte, ocorre la transformació.
Igual que li passava al Dr Slump, aquell conegut/company de feina/amic d'un amic i amb poques habilitats comunicatives, en olorar la debilitat (en forma de problema casolà) del nostre home normal, veu a la seva Srta Yamabuki particular i es transforma, de cop, en doctor honoris causa en Pedagogia Avançada per la Universitat de La Vila del Pingüí.
I el tio (a partir d'ara, home anormal), igual que li passava al pare de l'Arale, es creix tres pams, i comença a repartir consells a tort i a dret, passant de l'educació dels teus fills a com invertir a futurs a la borsa brasilera, en un obrir i tancar d'ulls.
I fins i tot li canvia el pentinat.
I els cabells se li engominen com per art de màgia.
I cada cop fot més basarda.
Jo, per fer suportable l'escena, cada vegada que em passa això, m'imagino un corb ben negre passant pel mig, una bombolla inflant-se i desinflant-se al nas del nostre home anormal, i moltes tifes (evidentment de color rosa i amb ulls i boca) escampades pel terra.
I si amb això no en tinc prou, crido a dos amics policies (un de blanc i un de negre) que sempre estan ocupats perseguint a la nena de les ulleres, perquè se l'enduguin ben lluny.
I, per il·lustrar la idea que porta comprimida aquesta afirmació, reproduiré una situació quotidiana.
L'escena acostuma a anar així:
Tot dinant, algú (a partir d'ara, home normal) explica amb humilitat un problema domèstic, d'aquells que tothom qui té fills, pateix més o menys en silenci.
I just quan el nostre home normal acaba d'exposar el seu neguit, de sobte, ocorre la transformació.
Igual que li passava al Dr Slump, aquell conegut/company de feina/amic d'un amic i amb poques habilitats comunicatives, en olorar la debilitat (en forma de problema casolà) del nostre home normal, veu a la seva Srta Yamabuki particular i es transforma, de cop, en doctor honoris causa en Pedagogia Avançada per la Universitat de La Vila del Pingüí.
I el tio (a partir d'ara, home anormal), igual que li passava al pare de l'Arale, es creix tres pams, i comença a repartir consells a tort i a dret, passant de l'educació dels teus fills a com invertir a futurs a la borsa brasilera, en un obrir i tancar d'ulls.
I fins i tot li canvia el pentinat.
I els cabells se li engominen com per art de màgia.
I cada cop fot més basarda.
Jo, per fer suportable l'escena, cada vegada que em passa això, m'imagino un corb ben negre passant pel mig, una bombolla inflant-se i desinflant-se al nas del nostre home anormal, i moltes tifes (evidentment de color rosa i amb ulls i boca) escampades pel terra.
I si amb això no en tinc prou, crido a dos amics policies (un de blanc i un de negre) que sempre estan ocupats perseguint a la nena de les ulleres, perquè se l'enduguin ben lluny.
l´Autor
![Foto de perfil de Victre Foto de perfil de Victre](/imatges_autors/1037755.jpg?rnd=1464870417)
191 Relats
178 Comentaris
98864 Lectures
Valoració de l'autor: 9.75
Biografia:
Vaig néixer al 1977.Sóc metge, acupuntor i estic estudiant el grau de psicologia.
En el meu temps lliure escric relats.
Des de que escric, sempre he mantingut una lluita entre mantenir els relats ocults, o fer-los publics. Una barreja entre dubtes, vergonya, i la joia de que altres et llegeixin.
El meu mail és victreespiga@gmail.com
Al blog https://lletresigargots.wordpress.com trobareu tots els meus relats, la majoria amb il.lustracions incorporades.