Cercador
“Soufian el nen que volia volar”
Un relat de: Josep Bonnín SeguraEl vespre de dia 2 recent encetat l’any, vaig gaudir de veure un documental de TV3 , respecte a un exemple de superació, que vaig considerar una autèntica lliçó de superació, tant per mi com per a tothom.
El cas d’un nin àrab de nom Soufian Bouyinza Dobbou, de Marroc, que va tenir una malformació degenerativa de naixement, és una síndrome molt estranya que deforma les extremitats inferiors, ajuntant els dits dels peus i que se li dupliquen i rejuntant els dits de les mans impedint els moviments correctes.
El pares varen accedir a diversos processos d’operacions quirúrgiques que resultaren fallits, fins que a un moment se’ls hi va proposar una sola possibilitat que era la d’amputar les cames. Conte la mare, que el nin, que en aquells moments feia tercer d’ESO, ho sabia i que un dia mentre estava jugant, li va dir a la mare que passaria per l’operació. La mare conte que abans de l’operació el nin botava al sofà de casa seva i deia que volia volar, la mare pensava que no ho assoliria mai.
Va passar per l’operació i posteriorment a través d’un treball universitari sobre la integració de persones incapacitades, li varen donar tot el suport necessari. I un conjunt de mestres, directors d’escola, auxiliar d’educació especial, començaren a treballar amb ell que ja portava unes cames ortopèdiques. La valentia d’una decisió així i a aquella edat, em portà a admirar el temple del nin. No vull deixar d’anomenar a l’equip de metges i cirurgia.
Qui contava tot el que va ocórrer era la mare, que se la veia molt sencera, malgrat en alguns moments s’emocionava. No hi havia per menys. En el documental es mostrava totes les activitats que Soufian estava fent: natació, basquet en cadira de rodes, estudis ben igual que els seus amics i amigues sense aquestes mancances; tot amb el suport d’aquells professionals que els vessava humanitat.
Vull transcriure les paraules de l’auxiliar d’educació especial Ruth Polo, que va dir i em vaig sentir totalment identificat, ja que en part reflectia el que nosaltres intentem fer a la nostra consulta: “Donar-li les eines que necessita, perquè a mi no em necessiti”. Lliçó clara de no crear dependències que no ajuden gens ans el contrari.
La directora de l’escola, i també transcric unes paraules seves: “Som nosaltres els qui els hi posem els límits” i “assumeix totes les dificultats i les supera”.
Respecte a la relació que s’ha establert amb Leo Messi, un amic del nin, Ferran Vila, digué: “Hi ha una connexió entre en Messi i ell, que només l’entén ell” i afegia l’educadora: “El Messi lluita la pilota fins al final, i ell ( en Soufian) lluita la seva pilota fins al final” I podria afegir que tal volta Messi ha arribat a esser un jugador genial, el millor del món ara mateix, perquè no ha oblidat els seus orígens, i a més se li nota la seva capacitat per a compartir, un cor d’or i una humilitat que li vessa, de la qual moltes altres persones amb menys vàlua que ell, n’haurien d’aprendre.
Contemplar aquestes situacions de superació i el suport de molts professionals, amb el suport de la Universitat, em dignifica com a ésser humà, em torna a mostrar que existeixen moltes persones que no es troben allunyades de la seva vertadera essència, ans el contrari. Són éssers equilibrats que comparteixen amb els altres ( no competeixen) tot el que poden i saben. Aquesta és per mi la vertadera solidaritat que s’hauria de practicar els tres-cents seixanta i cinc dies de l’any , en totes les relacions que tinguem: parella, familiar, amistat i professional que seran les que realment crearan un món molt més harmònic, compassiu i solidari del que és ara, per a les properes generacions.
Tal a vegades not que em repeteix, però vist el que ocorre , em sembla més que necessari anar fent aquest recordatori, perquè la solidaritat no s’acabi passades les festes nadalenques.
Som molt més forts dels que ens pensem, tan sols ens manca creure-ho i anar assolint petits objectius fins arribar al més gran. La vida realment és una cursa compartida, de consecucions assolides amb altres éssers humans. Cada cop que un ésser humà assoleix un objectiu jo també en sóc beneficiat, ja que tots naveguem dins del mateix vaixell.
M’acomiad deixant l’enllaç, vos asssgur que val la pena mirar-lo.
(*) http://www.tv3.cat/videos/3879030/Soufian-el-nen-que-volia-volar
El cas d’un nin àrab de nom Soufian Bouyinza Dobbou, de Marroc, que va tenir una malformació degenerativa de naixement, és una síndrome molt estranya que deforma les extremitats inferiors, ajuntant els dits dels peus i que se li dupliquen i rejuntant els dits de les mans impedint els moviments correctes.
El pares varen accedir a diversos processos d’operacions quirúrgiques que resultaren fallits, fins que a un moment se’ls hi va proposar una sola possibilitat que era la d’amputar les cames. Conte la mare, que el nin, que en aquells moments feia tercer d’ESO, ho sabia i que un dia mentre estava jugant, li va dir a la mare que passaria per l’operació. La mare conte que abans de l’operació el nin botava al sofà de casa seva i deia que volia volar, la mare pensava que no ho assoliria mai.
Va passar per l’operació i posteriorment a través d’un treball universitari sobre la integració de persones incapacitades, li varen donar tot el suport necessari. I un conjunt de mestres, directors d’escola, auxiliar d’educació especial, començaren a treballar amb ell que ja portava unes cames ortopèdiques. La valentia d’una decisió així i a aquella edat, em portà a admirar el temple del nin. No vull deixar d’anomenar a l’equip de metges i cirurgia.
Qui contava tot el que va ocórrer era la mare, que se la veia molt sencera, malgrat en alguns moments s’emocionava. No hi havia per menys. En el documental es mostrava totes les activitats que Soufian estava fent: natació, basquet en cadira de rodes, estudis ben igual que els seus amics i amigues sense aquestes mancances; tot amb el suport d’aquells professionals que els vessava humanitat.
Vull transcriure les paraules de l’auxiliar d’educació especial Ruth Polo, que va dir i em vaig sentir totalment identificat, ja que en part reflectia el que nosaltres intentem fer a la nostra consulta: “Donar-li les eines que necessita, perquè a mi no em necessiti”. Lliçó clara de no crear dependències que no ajuden gens ans el contrari.
La directora de l’escola, i també transcric unes paraules seves: “Som nosaltres els qui els hi posem els límits” i “assumeix totes les dificultats i les supera”.
Respecte a la relació que s’ha establert amb Leo Messi, un amic del nin, Ferran Vila, digué: “Hi ha una connexió entre en Messi i ell, que només l’entén ell” i afegia l’educadora: “El Messi lluita la pilota fins al final, i ell ( en Soufian) lluita la seva pilota fins al final” I podria afegir que tal volta Messi ha arribat a esser un jugador genial, el millor del món ara mateix, perquè no ha oblidat els seus orígens, i a més se li nota la seva capacitat per a compartir, un cor d’or i una humilitat que li vessa, de la qual moltes altres persones amb menys vàlua que ell, n’haurien d’aprendre.
Contemplar aquestes situacions de superació i el suport de molts professionals, amb el suport de la Universitat, em dignifica com a ésser humà, em torna a mostrar que existeixen moltes persones que no es troben allunyades de la seva vertadera essència, ans el contrari. Són éssers equilibrats que comparteixen amb els altres ( no competeixen) tot el que poden i saben. Aquesta és per mi la vertadera solidaritat que s’hauria de practicar els tres-cents seixanta i cinc dies de l’any , en totes les relacions que tinguem: parella, familiar, amistat i professional que seran les que realment crearan un món molt més harmònic, compassiu i solidari del que és ara, per a les properes generacions.
Tal a vegades not que em repeteix, però vist el que ocorre , em sembla més que necessari anar fent aquest recordatori, perquè la solidaritat no s’acabi passades les festes nadalenques.
Som molt més forts dels que ens pensem, tan sols ens manca creure-ho i anar assolint petits objectius fins arribar al més gran. La vida realment és una cursa compartida, de consecucions assolides amb altres éssers humans. Cada cop que un ésser humà assoleix un objectiu jo també en sóc beneficiat, ja que tots naveguem dins del mateix vaixell.
M’acomiad deixant l’enllaç, vos asssgur que val la pena mirar-lo.
(*) http://www.tv3.cat/videos/3879030/Soufian-el-nen-que-volia-volar
l´Autor
![Foto de perfil de Josep Bonnín Segura Foto de perfil de Josep Bonnín Segura](/imatges_autors/7491.jpg?rnd=1611390509)
407 Relats
921 Comentaris
546634 Lectures
Valoració de l'autor: 9.74
Biografia:
Vaig néixer a Ciutat de Mallorca l'onze d'agost del 1952.He escrit des del catorze anys.
Sóc un aprenent de poeta.
Col.labor a les revistes: "Furn-All-Lugg" i a "Espais...de res a poc", on s'ha publicat per fases el meu recull: "Cançó de l'home de les mans arrugades i altres poemes de llum" i just ara s'està publicant per fases el meu recull "Esbart de boires"
M'han publicat (abril 2007) el meu primer recull de poemes amb el nom de "Cadències quotidianes" Edit.Can Sifre-Col·lecció L'Argentera
Maig 2009 editorial Can Sifre-col·lecció L'Argentera-prosa, m'ha publicat el llibre de relats breus: "Sota la meva mirada"
He participat en dos llibres conjunts: "10x10 microrelats" Edicions de la Quadriga S.L. i a "Erotisme som tu i jo" editat conjuntament relatsencatala.cat/emboscall.
Febrer de 2008- es muntà una performance amb la seva professora de flauta travessera Ana Belen Sánchez , titulat "La flauta i la poesia", on es conjuntaren poemes , prosa poètica i música. Es feu a l'església de l'Hospital de Sóller.
r El projecte del llibre-homenatge a Miquel Martí i Pol està maquetat, tan sols pendent de correcció i impremta. Gràcies al 25 poetes i poetesses que han enviat els seus poemes. l'editor és en Toni Cardona, Editorial Can Sifre. El seu títol serà: "Flaires d'enyor". En memòria de Miquel Martí i Pol, un poeta del poble"
Novembre de 2010 he participat en el llibre "Garbuix de contes" editat per l'Associació de Relataires en Català i l'editorial Meteora; amb el conte: "Glasonia, Història d'una volva de neu" i molt orgullós d'haver pogut compartir el llibre amb diversos autors i autores als que tinc molta estimació.
Octubre 2011 Col.laboració en el llibre de diversos autors de poesia social i de denuncia "Tensant el Vers" publicat per Meteora amb la col.laboració de l'Associació de relataires en català. El meu poema és "El prodigi del poeta"
He participat en el projecte del meu amic-poeta Marc Freixas, el seu recull de poemes s'ha publicat amb el títol "El llarg camí d'escriure" .He tengut l'honor d'escriure l'epíleg i l'amic comú Vicenç Ambrós el pròleg. Des d'aquí vull felicitar a Marc, perquè ha aconseguit acomplir el seu/ un poc meu també/ somni.
Octubre 2012 particip al llibre conjunt "Llibertat" Associació de relataires en català, editat per Meteora, amb el poemes "Esclau silenci" i "Cadenes"
Desembre 2012 al recull de contes "Les estrelles" amb el conte "Starkia i la desaparició de les estrelles"
Estim la paraula, i escric perquè el món recuperi la sensibilitat perduda, retorni a la fantasia , i visqui d'una manera més lúdica la vida.Ja hi ha prou crueltat repartida.
Sóc terapeuta energètic. I treballo l'aromateràpia i el massatge. També la gemoteràpia i flors de Bach. Havent incorporat una teràpia energètica: Sanació reconnectiva
Fa 3 anys he fet la mestria de Reiki, mètode USUI.
M'encanta quasi tota la música , toc la flauta travessera.Admir a Miquel Martí i Pol
M'encanta el seu vers "Tot és possible, tot està per fer"
"És injust que el qui porta l'eterna cançó ho faci en veu baixa" diu un vers meu.
![Photobucket - Video and Image Hosting](http://i94.photobucket.com/albums/l112/osomimo/osomimo/Ala1.jpg)
Salvem de l'esfalt l'origen del Vol¡
Si voleu contactar amb mi, el meu e-mail: jkeops@hotmail.com
El meu bloc: Poemes de'n Josep
El meu darrer bloc creat: "Jo et portaré la llum"
Jo et portaré la llum
![R en Cadena]( http://i101.photobucket.com/albums/m67/EmmaThessaM/jojaenformopart-focnegre.jpg )
"Helena em va encadenar i jo he passat la cadena a Camps de tristor i a Itaca"
(descobreix què és "R en Cadena")
AQUEST RELATAIRE
AGRAEIX COMENTARIS SINCERS, CRÍTICS I CONSTRUCTIUS. TOTES LES OBSERVACIONS SERAN BENVINGUDES, SÓC AQUÍ PER APRENDRE I MILLORAR! GRÀCIES!
Últims relats de l'autor
- Benediccions frustrades
- Declaració
- Per meditar...
- Moltes felicitats
- VINT ANYS DEL VIATGE AL CEL POÈTIC
- Viatge a Ítaca
- Presentació de la novel·la d'en Toni Arencón.
- 8 de març- Dia internacional de la dona
- Velleta a Sant Joan
- No renuncio a res
- Als éssers anònims meravellosos
- Carta als Reis d’Orient
- Reset
- Paraules
- Regalims de tendresa