Cercador
Sortint de l'infern (venjança)
Un relat de: Lois TarrancoUna gran ràfega d'aire va fregar aquella nit el meu rostre, dolgut i d'un color violeta, havia sortit d'aquella habitació tremolant, amb el cor palpitant a tot gas, per veure aquell malèfic cos llençat entre les sabanes, sense rostre, sense expressió, sense ànima.
Aquella endimoniada nit m'havia transformat després de setze anys en una assassina, una persona odiosa, perillosa, però en el meu interior m'afalagava amb tota la meva ànima la valentia d'haver comès aquella acció terrible, sense desdeny, que portava somiant dins el meu durant tant de temps. Durant tantes nits, patint, patint, fent tot allò que no desitjava, però obligada per aquell tros de ser, que no ere humà. Cada dia sola, en la meva fosca habitació resava les meves pregàries i demanava i pregava que el Senyor ho apartés, però no m'escolto, no va sentir la meva misericòrdia, va anar egoista, deix que la meva ment es tornès terriblement impura i destructora, durant dues setmanes li supliqui. Però, aquest fil que penja tan summament fràgil que en qualsevol moment es trenca, es va soltar una nit de vent. Un sol pensament m'envoltava. Van passar trenta-tres minuts.
Vaig sortir d'aquella habitació, me'n vaig anar al restaurant de la cantonada, l'amo em va veure entrar amb el rostre anat, desencaixat, quelcom es notava, però no em va dir res, simplement em va servir un entrepà de calamars, que era el que més m'agradava, i una cervesa. Ho va deixar damunt de la taula i es va asseure al meu costat, només em va dir:
-Ho has fet, oi?......
-Què és el que he fet?, no t'entenc
-Bé, no vull que et senti malament l'entrepà, menja-te'l i parlem després -va dir Jaume, pràcticament sense mirar-me-
-Val, quan acabi amb això, truca a la policia, no em preguntis, simplement fes el que t'he dit.
l´Autor
![Foto de perfil de Lois Tarranco Foto de perfil de Lois Tarranco](/imatges_autors/401424.jpg?rnd=1533716036)
20 Relats
13 Comentaris
27387 Lectures
Valoració de l'autor: 5.00
Biografia:
Em dic Marian, tinc 42 anys, m'agrada molt escriure, crec que des de que tenia 4 o 5 anys pensava ser escriptora, escara que sigui un somni. Tinc molts relats, poesia, i escrits de reflexions (com li dic jo).Aquest lloc m'agrada molt, perquè soc de Barcelona, i parlo català, però sempre he tingut problemes al escriure. Això fa que aquí estic aprenen a millorar la meva escriptura en català. Son una persona positiva, vital, somriure, i m'agrada viure la vida intensament, sentir-me viva, i viure com si fos l'últim minut de la meva vida. Espero compartir moltes coses amb tots vosaltres, i també soc una forofa de Edgar Allan Poe, Kundera, Jack London, i sobre tot de Gustave Flaubert.Crec que la vida esta plena d'il·lusions i no s'han de perdre mai. La meva il·lusió esta dintre meu, i cada dia trec una mica, només una mica pels demès. En els meus escrits tracto de treure tot lo que penso, enyoro, estimo. Això es lo mes important.
Darrera de cada lletra hi ha un sentiment, un crit, un desitjo de que alguna persona escolti les meves paraules, que les senti com jo vull que les senti, amb un amor especial, amb un tracte senzill. com la vida mateixa.
Últims relats de l'autor
- Una argentina a Barcelona
- Regla d'Aniversari -Premi -CONTE IX-
- Passió
- Un montre sota el llit
- Aquell dia vaig recordar.
- Virmu un conte per a nens
- Aquella tarda d'octubre
- Passió
- Fa vint i dos anys
- El tren de la vida
- La dona misteriosa
- Darrera la porta
- Carta de despedida d'un amor intens i prohibit
- A l'Argentina
- Petit bufo