Cercador
simptomàtic
Un relat de: quinohiveuSomiava amb alguna plaça molt famosa
inexistent en algun lloc molt cèntric de Nova York.
Hi havia una font, plena de sortidors, cascades
i figuretes d'en Disney, que fins i tot es bellugaven.
Hi havia molta gent.
La font tenia diversos nivells
que feien com dos o tres pisos,
i la gent pel voltant hi pujava per mitjà d'unes escales:
badava davant del conjunt.
De sobte un nen va caure a una de les fonts.
I jo, misantrop, em vaig tirar a l'aigua per agafar-lo.
La font era fonda, molt fonda.
I jo agafava el nen, que era negre.
Qui portava pantalons vermells?
El nen sortia de l'aigua sa i estalvi.
Ningú no em donava les gràcies.
Anava tot moll.
M'emprenyava moltíssim.
Ningú no dóna mai les gràcies,
que no ho has après?
l´Autor
96 Relats
61 Comentaris
84677 Lectures
Valoració de l'autor: 7.50
Biografia:
QUI NO HI VEU és un projecte poètic que s'ha desenvolupat en la xarxa per mitjà de l'edició en aquest web, i que es continua desenvolupant en http://www.lamevaweb.info/quinohiveu.Tots els poemes publicats en aquest web han estat extrets de "teoria del fracàs" i "nu dry" i fragmentàriament de "no et preocupis pas, que em moriré".
Altrament, l'acció segueix la seva via --altres vies-- amb altres reculls, com per exemple amb els ja publicats "per al meu amic", "nu dry (boadas mix)", "lubricidi" (editat a: http://www.valladolidwebmusical.org/escritos/lubricidi) i algun altre que veurà la llum o la fi ben aviat o ben tard.