Cercador
Sentir que estàs sola...
Un relat de: pikarolFeia molt de fred, però no se n'adonava, ja que només s'hi estava. Potser si s'hagués parat a pensar què hi feia allà... però no ho va fer. Un últim cigarret es va posar en els seus llavis, amb tendresa.
Va mirar el seu rellotge de canell, nerviosa, desitjant sentir quella dolça veu a l'esquena que li recordava que no estava sola... I la veu no va aparèixer.
El temps va anar passant, i cada vegada el vent bufava més fort. Però ella esperava.
Tots aquells somnis que tenia, totes aquelles promeses que se li van fer... tot allò estava desapareixent...
Ella havia sigut bonica, però el vici i el temps fan que les flors més belles es panseixin. Ja no somreia, ja no estimava... només era presonera d'aquella malaltíssa obsessió per Ell... Però ell mai arribaria, mai més l'abraçaria, ni l'estimaria, ni la miraria... ni la faria somriure, perquè Ell portava més de 6 mesos mort, però ella encara l'esperava... i sempre més l'esperaria en aquella cantonada, fumant un cigarret i amb el regust a la ginebra barata de la nit anterior...
Comentaris
-
Real o inmaginari?[Ofensiu]jOaneTa | 11-11-2007 | Valoració: 10
Tant se val, el que conta es que el que creia un simple desamor ha fet que la pell s'em poses de punta....
Trist però precios.
Petonets.
jOaneTa -
Cercle de corbs màgics[Ofensiu]Sergi Elias Bandres | 03-11-2007 | Valoració: 9
Somriu a la vida de debò i la vida et somriurà de debò. Difícil, no? Doncs no. Essent positiu t'esperen tres-mil sorpreses al quadrat, i així es multipliquen creant un cercle de flors d'un negre pàl.lid que et farà sentir que estàs rodejat de corbs. Més tard, gaudiràs del que vulguis. La teva vida et pertany! Pensa, de moment, sigues caut.