Cercador
Sanació física, mental i emocional
Un relat de: Josep Bonnín SeguraA l'article de la setmana passada vaig escriure sobre la maduresa. I aquest té unes certes connotacions que em sembla que ajudaran a arrodonir-lo.
La vida ens porta a moltes situacions diverses: Unes a les que nosaltres podrem fer una acció ( és importantíssim com he escrit altres vegades que pensament, sentiment i acció conformin una unitat sense contradiccions ni incoherències) per intentar viure-les. Inclusiu modificar-les sinó ens sentim contents amb elles.
Per una altra banda hi haurà situacions on no estarà en la nostra mà fer aquesta acció, ja que no dependrà de nosaltres i haurem d'aprendre a viure amb elles sense renunciar a viure cap sentiment que ens portin, però sense quedar-nos ancorats dins d'ells.
Per la meva feina de terapeuta he viscut conjuntament amb persones que han passat situacions molt doloroses. Pèrdues sobtades de persones estimades, i en alguns casos els fills.
He viscut amb ells, malalties greus i doloroses; físiques, mentals i emocionals. Han vingut a la consulta amb l'autoestima baixíssima. Alguns han arribat havent fet part del procés de dol, com ja vaig escriure a un altre article, d'altres en ple procés de dol i d'altres sense saber com fer-lo.
La nostra funció terapèutica ha estat ajudar-los a veure que malgrat tot, malgrat no es pugui modificar la situació, la situació que va ocórrer, la vida continua i hauran d'aprendre a viure però sense enganxar-se a cap dels sentiments que els hi arribin, i si aprendre a expressar-los, a viure sense que s'arribin a convertir en un llast insuportable.
A més que l'expressió d'aquests sentiments no els fa ni dèbils, ni fràgils, ans tot el contrari, ja que tenen el coratge i el valor de mostrar-los en l'instant que els tenen, enlloc d'amagar-los i quedar-se'ls dedins, ja que això sí que els pot arribar a fer molt de mal, que més prest o més tard es somatitzarà (es mostrarà a l'organisme físic en forma de malaltia),
Han vingut dos tipus de persona a la consulta, un dels quals no han volgut fer el procés que, no tan sols nosaltres els hi proposaven que havien de fer, sinó que ells sabien interiorment que l'havien de fer. S'han estimat deixar-ho estar de moment (més prest o més tard s'hi hauran d'enfrontar, aquesta realitat és inevitable).
Nosaltres com a terapeutes ( em refereix a la meva dona i a mi) hem hagut de saber respectar la seva decisió i simplement dir-los que si en un altre moment necessiten de la nostra ajuda, ens trobaran i estarem per ells.
Altres, passa a passa, malgrat el dolor que comporta, a vegades és molt gran, conjuntament hem fet camí.
No hem estat nosaltres qui els hem curat en absolut (crec personalment que ningú cura, ni sana a ningú). Que el treball que nosaltres fem, és debut a què nosaltres hem entrat personalment als nostres inferns interiors i n'hem sortit ( amb ajuda moltes vegades, ja que hem trobat les persones que precisaven en el moment oportú, la llei de la sincronia, no és una teoria, és efectiva). Ara nosaltres els podem ajudar a encendre un llum per veure el camí de sortida. Així i tot, si ells o elles no prenen la decisió i la voluntat ferma de sortir-ne (implicar-se amb la seva pròpia Sanació) nosaltres no podrem fer absolutament res.
Són ells i elles qui al final fan el procés de sanació, tant física, com mental i emocional, no nosaltres els terapeutes i sent que si hi hagués més humilitat repartida entre els que ens dediquem al guariment de la salut, les coses anirien d'una altra manera molt més harmònica. Sobren molts d'egos vanitosos i manquen persones que reconeguin el que he exposat en aquest paràgraf: Qui és cura és el pacient a través d'un suport nostre i ja. I si som conscients d'aquesta realitat, no perdrem el temps intentar-nos penjar medalles, ja que són falses.
Per una altra banda, com més coneixements i preparació tinguem en diverses teràpies , tindrem un camp molt més ampli i més podrem ajudar i donar suport a la persona per fer el procés de sanació.
Quan estic escrivint aquestes paraules, ho faig com a terapeuta holístic ja que contemplam el cos humà com una unitat física, mental , emocional i espiritual , que emmalalteix quan aquesta es fragmenta.
Encara a hores d'ara, ja que ho he viscut, encara puc recordar aquelles paraules: "Els homes no ploren", que han marcat a més d'una generació, on mostrar públicament els sentiments i les emocions, era considerat una feblesa. I moltes persones, varen a arribar al punt d'esser incapaces d'expressar els seus sentiments i ho han pagat amb malalties.
Tanc dient que la maduresa és una unificació permanent com ja vaig escriure. Som capaços de viure sense contradiccions físiques, mentals, emocionals i espirituals i malgrat tot, hem d'estar sempre en guàrdia i vigilants.
Ara m'ha vingut al cap i tanc així l'article, com a una amiga a qui li vaig recomanar "El cavaller de l'armadura oxidada" d'en Robert Fisher; ara mateix l'ha estat repartint i regalant a amics i amigues, que creu que també els hi pot ajudar. Aquesta amiga ha passat per la consulta i ara està entusiasmada ja que paraules seves "ha aprés a viure i gaudeix tot" no tan sols les coses lúdiques i petites, sinó inclusiu la seva feina i el contacte amb els seus companys. Aquestes són les coses que ens fan feliços, veure gaudint la felicitat a persones que vingueren enfonsades i treballant conjuntament han tornat a recuperar la il.lusió per viure.
Comentaris
-
Després de llegir el teu article,[Ofensiu]Romy Ros | 03-12-2009 | Valoració: 10
i la teva biografia he arribat a la conclusií (si m'ho permets) que escrius i sanes o practiques com a terapèuta, totes coses a l'hora, pels mateixos motius. M'han encantat les teves paraules escrites de la teva biografia:
"...escric perquè el món recuperi la sensibilitat perduda, retorni a la fantasia, i visqui d'una manera més l'udica la vida. Ja hi ha prou crueltat repartida."
Bé, tant m'ha agradat que la recullo i me l'apunto a la meva llibreta de cites i aforismes, aixi la recordaré quan les meves forces flaquegin.
Gràcies per compartir amb nosaltres els teus relats: em trec el barret!
PD.: com a terapèuta et reconmano, si el teu temps t'ho permet, que llegeixis un dels meus relats antics que es titula "L'ascensió dels inferns" perque t'asseguro que reflecteix la sensació que pot experimentar una persona amb depressió major. És biogràfic. Però també al final, s'en pot sortir. Com tu dius: en el procés de sanació el terapèuta ajuda, però la feina dura la fa el malalt!
l´Autor
![Foto de perfil de Josep Bonnín Segura Foto de perfil de Josep Bonnín Segura](/imatges_autors/7491.jpg?rnd=1007134096)
407 Relats
921 Comentaris
546634 Lectures
Valoració de l'autor: 9.74
Biografia:
Vaig néixer a Ciutat de Mallorca l'onze d'agost del 1952.He escrit des del catorze anys.
Sóc un aprenent de poeta.
Col.labor a les revistes: "Furn-All-Lugg" i a "Espais...de res a poc", on s'ha publicat per fases el meu recull: "Cançó de l'home de les mans arrugades i altres poemes de llum" i just ara s'està publicant per fases el meu recull "Esbart de boires"
M'han publicat (abril 2007) el meu primer recull de poemes amb el nom de "Cadències quotidianes" Edit.Can Sifre-Col·lecció L'Argentera
Maig 2009 editorial Can Sifre-col·lecció L'Argentera-prosa, m'ha publicat el llibre de relats breus: "Sota la meva mirada"
He participat en dos llibres conjunts: "10x10 microrelats" Edicions de la Quadriga S.L. i a "Erotisme som tu i jo" editat conjuntament relatsencatala.cat/emboscall.
Febrer de 2008- es muntà una performance amb la seva professora de flauta travessera Ana Belen Sánchez , titulat "La flauta i la poesia", on es conjuntaren poemes , prosa poètica i música. Es feu a l'església de l'Hospital de Sóller.
r El projecte del llibre-homenatge a Miquel Martí i Pol està maquetat, tan sols pendent de correcció i impremta. Gràcies al 25 poetes i poetesses que han enviat els seus poemes. l'editor és en Toni Cardona, Editorial Can Sifre. El seu títol serà: "Flaires d'enyor". En memòria de Miquel Martí i Pol, un poeta del poble"
Novembre de 2010 he participat en el llibre "Garbuix de contes" editat per l'Associació de Relataires en Català i l'editorial Meteora; amb el conte: "Glasonia, Història d'una volva de neu" i molt orgullós d'haver pogut compartir el llibre amb diversos autors i autores als que tinc molta estimació.
Octubre 2011 Col.laboració en el llibre de diversos autors de poesia social i de denuncia "Tensant el Vers" publicat per Meteora amb la col.laboració de l'Associació de relataires en català. El meu poema és "El prodigi del poeta"
He participat en el projecte del meu amic-poeta Marc Freixas, el seu recull de poemes s'ha publicat amb el títol "El llarg camí d'escriure" .He tengut l'honor d'escriure l'epíleg i l'amic comú Vicenç Ambrós el pròleg. Des d'aquí vull felicitar a Marc, perquè ha aconseguit acomplir el seu/ un poc meu també/ somni.
Octubre 2012 particip al llibre conjunt "Llibertat" Associació de relataires en català, editat per Meteora, amb el poemes "Esclau silenci" i "Cadenes"
Desembre 2012 al recull de contes "Les estrelles" amb el conte "Starkia i la desaparició de les estrelles"
Estim la paraula, i escric perquè el món recuperi la sensibilitat perduda, retorni a la fantasia , i visqui d'una manera més lúdica la vida.Ja hi ha prou crueltat repartida.
Sóc terapeuta energètic. I treballo l'aromateràpia i el massatge. També la gemoteràpia i flors de Bach. Havent incorporat una teràpia energètica: Sanació reconnectiva
Fa 3 anys he fet la mestria de Reiki, mètode USUI.
M'encanta quasi tota la música , toc la flauta travessera.Admir a Miquel Martí i Pol
M'encanta el seu vers "Tot és possible, tot està per fer"
"És injust que el qui porta l'eterna cançó ho faci en veu baixa" diu un vers meu.
![Photobucket - Video and Image Hosting](http://i94.photobucket.com/albums/l112/osomimo/osomimo/Ala1.jpg)
Salvem de l'esfalt l'origen del Vol¡
Si voleu contactar amb mi, el meu e-mail: jkeops@hotmail.com
El meu bloc: Poemes de'n Josep
El meu darrer bloc creat: "Jo et portaré la llum"
Jo et portaré la llum
![R en Cadena]( http://i101.photobucket.com/albums/m67/EmmaThessaM/jojaenformopart-focnegre.jpg )
"Helena em va encadenar i jo he passat la cadena a Camps de tristor i a Itaca"
(descobreix què és "R en Cadena")
AQUEST RELATAIRE
AGRAEIX COMENTARIS SINCERS, CRÍTICS I CONSTRUCTIUS. TOTES LES OBSERVACIONS SERAN BENVINGUDES, SÓC AQUÍ PER APRENDRE I MILLORAR! GRÀCIES!
Últims relats de l'autor
- Benediccions frustrades
- Declaració
- Per meditar...
- Moltes felicitats
- VINT ANYS DEL VIATGE AL CEL POÈTIC
- Viatge a Ítaca
- Presentació de la novel·la d'en Toni Arencón.
- 8 de març- Dia internacional de la dona
- Velleta a Sant Joan
- No renuncio a res
- Als éssers anònims meravellosos
- Carta als Reis d’Orient
- Reset
- Paraules
- Regalims de tendresa