Cercador
resseguint...
Un relat de: Marc Freixasresseguint la nova paraula
observo decadència
en la tristor d'hores fosques... així, primitivament, sense marge d'error,
i tot com sempre volgut,
classificat en ulls que tot ho remouen
clar que si hem de predir el futur de la vida
amb la bellesa que envolta la nostra degradació com a éssers vius,
llavors més val creure en nosaltres mateixos i prou, i restar atents per clarificar-nos l'ànima sense déus ni dictadors
perquè ja som
i també serem prou valents
per afrontar la desgràcia del viure
quan va acompanyada per la mort...
i no és una reflexió filosòfica casual,
és una metàfora per resumir íntimament
l'experiència depressiva d'alguns moments que m'ha tocat viure,
perquè quan ha mort la proximitat
també ho ha fet el propi cos, i el cor
que deixa de bategar uns quants segons
es torna a refer després, sempre després
resolent els dubtes, convertint-nos en realitat
i posant-nos al lloc que ens pertoca, que és sempre a la terra, a la vida finalment
Comentaris
-
Molt sincer, Marc![Ofensiu]Mercè Bellfort | 14-06-2010
No hi ha res millor com deixar anar les nostres pors i els nostres patiments a través de la paraula. Has escrit un poema molt sincer, dur , trasbalsador. Dins teu saps que això t'ajuda a alliberar-te de l'angoixa que et menja l'ànima. Et felicito per lluitar i intentar sortir d'aquestes hores baixes que tots passem. El secret està en ser més benèvols amb nosaltres mateixos, acceptar les situacions personals que ens toca viure i donar-nos temps perquè les coses es vagin resituant. Aprofita al màxim i gaudeix de les estones dolces ( la música, respirar aire pur , estar en contacte amb la natura ajuden molt, així com compartir amb algú els teus neguits)
T'envio una abraçada ben forta que t'animi a tirar endavant, poeta.
Mercè
l´Autor
![Foto de perfil de Marc Freixas Foto de perfil de Marc Freixas](/imatges_autors/5366.jpg?rnd=1786042925)
725 Relats
1414 Comentaris
884246 Lectures
Valoració de l'autor: 9.59
Biografia:
Vaig neixer a Sant Pere de Riudebitlles -poble situat a la comarca de l'Alt Penedes amb provincia de Barcelona- un 13 de gener de 1975... o sigui que jo vaig arribar quan un impresentable moria pel be de tots en aquest mateix any.Es ben cert que jo tambe soc fill d'una generacio covarda, pero per fer-hi quelcom, faig servir el poema com a fil conductor de la meva propia vida, i aixi, d'aquesta manera ressegueixo el bell paisatge de punta a punta amb el vers ben primitiu i nu... sense poema no soc res, i aixo ho saben be la gent que m'estima i m'envolta per aquest fotut mon que ens fa viure sempre depressa i a contracorrent.
Tinc una dona meravellosa,i dos fills maquissims : la Marina de 10 anys i en Biel de 3.
Prefereixo que no em valoreu, gracies.