Cercador
Mare
Un relat de: Trossets del que pensoTot el que sóc és gràcies a tu.
Tot el que has fet no té preu.
I el que fas, mai t'ho podré pagar.
La meva guia.
El meu consol.
La meva ajuda.
El meu suport.
L'amor incondicional que no es ven.
El que creix dia a dia.
Doncs aquest, ens naix de dins la pell.
La que mai demana,
i tot ho dona.
La que sempre riu,
i tot ho perdona.
La que tot ho sap i endevina,
sense sentir-me la veu
i sols d'una mirada descobreix,
les flaqueses del dia a dia.
No puc,
ni vull imaginar el mon sense tu.
Mare, agafa'm de la mà ben fort.
Caminarem sense pressa,
el que ens queda de camí,
per aprendre que les dues juntes
som el que millor tenim.
Comentaris
-
La ma, un suport[Ofensiu]Joan G. Pons | 11-09-2010 | Valoració: 10
Sensacional i comparteixo.
També a vegades, cal deixar la ma i caminar, però sempre acompanyada per la mare i el seu amor.
Felicitats per aquets Relat !!!
l´Autor
![Foto de perfil de Trossets del que penso Foto de perfil de Trossets del que penso](/imatges_autors/977348.jpg?rnd=875797403)
351 Relats
175 Comentaris
245399 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Del no res comença un tot.I això és que a mi m'ha passat.
Si en voleu més.
aquí en podeu trobar:
http://trossetsdelquepenso.blogspot.com/
Últims relats de l'autor
- De petita tenia una capseta
- Amb lletra minúscula
- Sospires quan t'emociones?
- http://trossetsdelquepenso.blogspot.com/2012/02/un-peto-la-boca.html
- Negre estalzí
- Quan faig l'amor amb tu...
- Acompanya'm un trosset aquesta nit
- Carta a...
- Melmelada de maduixa
- El meu regal de Reis
- Somiar impossibles també és lícit
- En la nit que un any s'acaba
- Què fàcil era parlar quan...
- No fa falta paraules
- Quan les mentides venen enganyades