Cercador
La tempesta. Sant Jordi.
Un relat de: Falciot blancVaig posar-me a fer camí quan el sol just despuntava, regalimava dels arbres la rosada del matí, la
boira era com fum que s'aixecava dels camps, mirava el sol a la cara.
El meu pas era més ferm mentre el dia s'aclaria, el sol m'escalfava la testa i somiava despert que tot
era una gran festa, vaig passar per viaranys foscos i d'altres més radiants, van passar dies i mesos i
també van passar anys, i el meu cor s'alimentava de la fragància dels camps.
Un dia clar de primavera vaig veure néixer una rosa, i més dies van passar i és va a nan obrint la
poncella, era una rosa vermella amb els pètals de vellut, la vaig tallar i la vaig recollir amb esment
emprant tota ma tendresa, sabia que era per a tu i em vaig apressar a buscar-te.
Aquell va ser el nostre primer Sant Jordi que vàrem viure plegats, després cada any arribava ple de
solemnitat.
Sempre hem tingut per Sant Jordi una il·lusió renovada, i cada any as eclipsat la bellesa de la flor
només amb la teva mirada.
En la diada d'avui mirarem cap endavant núvols foscos de tempesta retallats en el cel blau, tots els
sants Jordis passats han estat ben celebrats i sempre ens han donat força.
La bellesa que ens envolta mai la podrem obviar, la tempesta és benvinguda i dóna color a la festa, la
passarem agafats mirant sempre en el cel blau, i assolirem l'objectiu de celebrar el nostre proper Sant
Jordi, potser amb més força que mai.
boira era com fum que s'aixecava dels camps, mirava el sol a la cara.
El meu pas era més ferm mentre el dia s'aclaria, el sol m'escalfava la testa i somiava despert que tot
era una gran festa, vaig passar per viaranys foscos i d'altres més radiants, van passar dies i mesos i
també van passar anys, i el meu cor s'alimentava de la fragància dels camps.
Un dia clar de primavera vaig veure néixer una rosa, i més dies van passar i és va a nan obrint la
poncella, era una rosa vermella amb els pètals de vellut, la vaig tallar i la vaig recollir amb esment
emprant tota ma tendresa, sabia que era per a tu i em vaig apressar a buscar-te.
Aquell va ser el nostre primer Sant Jordi que vàrem viure plegats, després cada any arribava ple de
solemnitat.
Sempre hem tingut per Sant Jordi una il·lusió renovada, i cada any as eclipsat la bellesa de la flor
només amb la teva mirada.
En la diada d'avui mirarem cap endavant núvols foscos de tempesta retallats en el cel blau, tots els
sants Jordis passats han estat ben celebrats i sempre ens han donat força.
La bellesa que ens envolta mai la podrem obviar, la tempesta és benvinguda i dóna color a la festa, la
passarem agafats mirant sempre en el cel blau, i assolirem l'objectiu de celebrar el nostre proper Sant
Jordi, potser amb més força que mai.
Comentaris
-
Excel.lent: La bellesa de la flor...[Ofensiu]PERLA DE VELLUT | 18-07-2020 | Valoració: 10
Amb molta il-lusió has descrit una prosa poètica preciosa i molta tendresa. Aquest Sant Jordi, demostres que la tempesta és bona per a tots. Enhorabona, per aquest relat.
M'ha agradat molt.
Salutacions. PERLA DE VELLUT
l´Autor
![Foto de perfil de Falciot blanc Foto de perfil de Falciot blanc](/imatges_autors/526674.jpg?rnd=1850683601)
13 Relats
38 Comentaris
11743 Lectures
Valoració de l'autor: 9.87
Biografia:
Després de molt de temps torno a les pàgines de Relats en Català, només amb la intenció d’escriure histories i pensaments sorgits de la inspiració de les coses que veig, de les que sento, de les que em fan vibrar, i així poder compartir-les amb vosaltres, sense cap pretensió de res, tan sols el plaer d’escriure i somniar una mica. M’agrada molt la natura i els animals en llibertat, intentaré plasmar-ho amb prosa o vers.Tinc seixanta-sis anys i estic molt content de viure, i si visc vull fer-ho de debò perquè el temps és curt però tot és ple d'instants, instants màgics que jo voldria atrapar per sempre. Gràcies també per tots els instants que heu publicat vosaltres per a mi.
Retorno de nou a aquesta finestra que sempre trobo oberta, potser i serè només de passada, potser m'hi entetindre un xic més, només escric de revolada, quan algun sentiment vola dins la meva ment i l'allibero, per alliberar-me. Tinc 70 anys ara mateix, i encara vull complir-ne uns quants més. Gràcies reletaires.