Cercador
la costella
Un relat de: Marc Freixaseva
i la costella... adam i nostre senyor
individus que no son
perque ningu m'ha demostrat
que la seva es una existencia vital,
i si no la necessito per viure
tampoc la necessito del cert
l'invent de la religio,
aquesta i totes les altres,
que de fet son totes les mateixes...
si,
eva, la costella
i adam i nostre senyor,
la vida i la mentida,
el que creu i el que no creu
el circ
que gira i gira
dins la malaltia encomanadissa del viure... del que plora, del que riu,
del que plora de riure
i del que riu per no plorar
tota la culpa es de la fotuda costella...
eva,
adam i nostre senyor
be... de la costella
i dels diners!!!!
jo
no se del cert
si el meu sexe
es un sexe perfecte pel senyor...
pero
qui va crear la dona,
la va encertar de ple
i la melodia de l'amor
va creixer pas a pas
i creix amb fermesa
i neix cada dia mes tot fent l'amor
senyor :
tingues compassio de mi
perque no crec en tu
ni mai ho fare
baixa a demostrar-me
el perque dels teus fervents seguidors,
si jo
que volia creure en tu
vaig deixar de fer-ho
des del primer moment
que vaig prendre consciencia de les coses
senyor... no m'ho tinguis en compte
que jo seguire fent la meva
perque ja se que no existeixes
enfada't amb mi,
porta'm a eva,
a la costella, a adam
i a tu mateix
Comentaris
-
Amèn[Ofensiu]ales de foc | 03-10-2010 | Valoració: 9
t'he trobat de casualitat i m'ha agradat el teu relat, la teva idea crítica d'una religió imposada. D'unes dades i personatges .
Et continuaré llegint.
l´Autor
![Foto de perfil de Marc Freixas Foto de perfil de Marc Freixas](/imatges_autors/5366.jpg?rnd=1208839424)
725 Relats
1414 Comentaris
884246 Lectures
Valoració de l'autor: 9.59
Biografia:
Vaig neixer a Sant Pere de Riudebitlles -poble situat a la comarca de l'Alt Penedes amb provincia de Barcelona- un 13 de gener de 1975... o sigui que jo vaig arribar quan un impresentable moria pel be de tots en aquest mateix any.Es ben cert que jo tambe soc fill d'una generacio covarda, pero per fer-hi quelcom, faig servir el poema com a fil conductor de la meva propia vida, i aixi, d'aquesta manera ressegueixo el bell paisatge de punta a punta amb el vers ben primitiu i nu... sense poema no soc res, i aixo ho saben be la gent que m'estima i m'envolta per aquest fotut mon que ens fa viure sempre depressa i a contracorrent.
Tinc una dona meravellosa,i dos fills maquissims : la Marina de 10 anys i en Biel de 3.
Prefereixo que no em valoreu, gracies.