Cercador
Estiu, vacances i piconadores
Un relat de: Josep Bonnín SeguraLes vacances poden esser traumàtiques. A vegades em sembla que hi ha certes persones que són incapaces de viure en pau i tranquil·litat i segueixen el ritme d'estrès, per no dir que més accentuat encara, que quan no en tenien. Sembla que han de fer moltes coses i de pressa sense tenir capacitat per a desfruitar-les i gaudir-les. Avassallen per tot on van, s'intenten botar les coles dels queviures, espitgen, no miren si tu estàs aturat o no, t'enverguen i a més ni es disculpen; funcionen com una espècie de piconadora amb dues cames i un cos descontrolat que contendeix els altres, inclusiu senyals de transit. Jo crec que quan les acaben, i dic les vacances, deuen anar plens de morats i braverols. I a més sembla que els altres els hi facin nosa, ja que quan t'han copejat et miren com si tu no tinguessis dret a existir. I no escriuré sobre els que no xerren, sinó que criden i alguns lladren.
M'encantaria veure'ls com funcionen als seus països d'origen o a les seves comunitats autònomes, quan fan feina i entren a la rutina habitual. De segur que tenen la santa barra d'esser curosos i endemés de cedir el pas a persones més majors o els infants. Però durant les vacances, surt la seva part bàrbara.
Recent arribat de Barcelona, per feines, on hi vaig estar per un curs a una nova teràpia: Sanació reconnectiva, que aplicarem a partir d'ara a la consulta; vos puc assegurar, que hi va haver un moment que em vaig sentir agobiat. Molta, moltissima gent pel carrer. Molts japonesos, d'altres nacionalitats també, però ells son els que imperen. Dic que em vaig sentir agobiat, perquè és molt difícil trobar un lloc per a gaudir del silenci i jo el necessit com l'aire que respir. Em sembla que pus mai tornaré a Barcelona durant el més d'agost i això que feia bon estar i no massa calor.
Jo com de moment, no en tinc de vacances i circul pel poble, puc contemplar el que vaig descrivint una vegada rere l'altre.
Avui no vos avorriré i no tornaré a escriure, malgrat les ganes, de la manca de respecte i de la convivència ciutadana. Dels fems de devora dels contenidors i de les merdes caneres que hi ha per tot el poble. Pareix que a les bones no s'aconsegueix res de res. Es necessita canya, senyor batlle¡
Tal volta hi ha ara mateix molts altres temes més importants sobre els que escriure, com podrien esser els enfilalls de corrupció dins les files del Pius Pius, però que ara mateix tampoc m'inspira. Sobre l'atac de Rússia a Geòrgia i el seu acarnissament en contra de la població civil, fent gala de la seva superioritat, però ja en vaig donar la meva opinió no fa gaire estona.
Dia 20 del més passat, vaig poder tenir el plaer de llegir l'article de Conxa Forteza al Dbalears, que baix el títol "Vacacions, quina creu", ens recordava les vacances d'estiu que jo també vaig viure d'una manera molt semblant. Tant és així que en un relat breu amb el nom de "Flaires del Terreno" vaig descriure aquells instants que ambdós enyoram, d'una Palma molt més humana que la d'ara. Els banys a Can Barbarà i a l'Aigua Dolça, on Conxa em confessà que havia aprés a nedar. Les "colles" circulant per l'entorn del Castell de Bellver, ja que durant dos anys vàrem estiuejar en una casa del Terreno que per qüestions de la vida, pertanyí a la família de mon pare.
Conxa deia que va anar a l'Arenal recentment, a on els seus pares, fa molts anys tenien una petita caseta, d'estiueig, i li va fer por.
Un dia, fa estona, el capvespre vaig anar a fer una volta pel Terreno i em va fer molts pena i decepció el que vaig arribar a veure i em sembla que no hi tornaré pus mai més. Conxa i jo, fa no fa, som de la mateixa quinta i passegem records molt semblants. Pensar que Mallorca podria esser un paradís i s'ha malmenat tot a canvi de tenir, tenir i tenir: doblers, iots, xalets i altres herbes. Tal volta els mallorquins tenim el que ens mereixem i tots ho paguem en una pèrdua de qualitat de vida. I el mateix els hi passa a tots els llocs de l'estat espanyol amb litoral que ha estat en mans d'especuladors i voltors que s'han folrat el ronyó ensementant i destruint-ho tot.
Jo encara puc dir que amb el temps i gràcies a Déu estic vivint en un lloc privilegiat que és La vall de Sóller i que malgrat se n'han fet de grosses i pens que les persones de la meva edat i més majors, que viviren a Sóller fa prop de cinquanta anys o més, també recorden el que era i ara ja no és. Sobretot al Port. Si això és realment progrés, jo em deman de quina casta?.Si el progrés és perdre la qualitat de vida i que aquesta vida perdi la seva qualitat humana, on nassos és aquest progrés i perquè ens ha servit?.
L'únic que a vegades em consola una mica és que ara mateix i a costa de molta lluita, s'estan començant a preservar, segons quins llocs, perquè es deixin de fer les animalades d'antany. Jo sóc dels que varen estar aficats dins tot el trui de la Dragonera, quan es pretenia urbanitzar. Amb això vos ho dic tot.
És una pena constatar que la sensibilitat a canvi dels doblers fàcils s'ha bescanviat de manera escandalosa.
Acabaré felicitant a Conxa pel seu article i enviant-li des d'aquestes planes una aferrada pel coll i un saquet de paciència per acabar l'estiu.
Comentaris
-
Ai, al·lot![Ofensiu]rnbonet | 17-09-2008
Les 'anades d'olla' sempre van bé; almenys per 'pixar' i deixar de banda tota la 'mala bava' acumulada pels desgavells -'desbarats' dieu?- que veiem sovint. Siga a la teua terra, o a la nostra, o a la del veí.
Jo, més major, en tornar-hi al cap de vint anys, tampoc vaig conèixer l'illa on havia treballat de jove. Què li anem a fer?
Encantat amb el teu text, senzill, entretingut.
I salut i rebolica!
l´Autor
![Foto de perfil de Josep Bonnín Segura Foto de perfil de Josep Bonnín Segura](/imatges_autors/7491.jpg?rnd=436801282)
407 Relats
921 Comentaris
546634 Lectures
Valoració de l'autor: 9.74
Biografia:
Vaig néixer a Ciutat de Mallorca l'onze d'agost del 1952.He escrit des del catorze anys.
Sóc un aprenent de poeta.
Col.labor a les revistes: "Furn-All-Lugg" i a "Espais...de res a poc", on s'ha publicat per fases el meu recull: "Cançó de l'home de les mans arrugades i altres poemes de llum" i just ara s'està publicant per fases el meu recull "Esbart de boires"
M'han publicat (abril 2007) el meu primer recull de poemes amb el nom de "Cadències quotidianes" Edit.Can Sifre-Col·lecció L'Argentera
Maig 2009 editorial Can Sifre-col·lecció L'Argentera-prosa, m'ha publicat el llibre de relats breus: "Sota la meva mirada"
He participat en dos llibres conjunts: "10x10 microrelats" Edicions de la Quadriga S.L. i a "Erotisme som tu i jo" editat conjuntament relatsencatala.cat/emboscall.
Febrer de 2008- es muntà una performance amb la seva professora de flauta travessera Ana Belen Sánchez , titulat "La flauta i la poesia", on es conjuntaren poemes , prosa poètica i música. Es feu a l'església de l'Hospital de Sóller.
r El projecte del llibre-homenatge a Miquel Martí i Pol està maquetat, tan sols pendent de correcció i impremta. Gràcies al 25 poetes i poetesses que han enviat els seus poemes. l'editor és en Toni Cardona, Editorial Can Sifre. El seu títol serà: "Flaires d'enyor". En memòria de Miquel Martí i Pol, un poeta del poble"
Novembre de 2010 he participat en el llibre "Garbuix de contes" editat per l'Associació de Relataires en Català i l'editorial Meteora; amb el conte: "Glasonia, Història d'una volva de neu" i molt orgullós d'haver pogut compartir el llibre amb diversos autors i autores als que tinc molta estimació.
Octubre 2011 Col.laboració en el llibre de diversos autors de poesia social i de denuncia "Tensant el Vers" publicat per Meteora amb la col.laboració de l'Associació de relataires en català. El meu poema és "El prodigi del poeta"
He participat en el projecte del meu amic-poeta Marc Freixas, el seu recull de poemes s'ha publicat amb el títol "El llarg camí d'escriure" .He tengut l'honor d'escriure l'epíleg i l'amic comú Vicenç Ambrós el pròleg. Des d'aquí vull felicitar a Marc, perquè ha aconseguit acomplir el seu/ un poc meu també/ somni.
Octubre 2012 particip al llibre conjunt "Llibertat" Associació de relataires en català, editat per Meteora, amb el poemes "Esclau silenci" i "Cadenes"
Desembre 2012 al recull de contes "Les estrelles" amb el conte "Starkia i la desaparició de les estrelles"
Estim la paraula, i escric perquè el món recuperi la sensibilitat perduda, retorni a la fantasia , i visqui d'una manera més lúdica la vida.Ja hi ha prou crueltat repartida.
Sóc terapeuta energètic. I treballo l'aromateràpia i el massatge. També la gemoteràpia i flors de Bach. Havent incorporat una teràpia energètica: Sanació reconnectiva
Fa 3 anys he fet la mestria de Reiki, mètode USUI.
M'encanta quasi tota la música , toc la flauta travessera.Admir a Miquel Martí i Pol
M'encanta el seu vers "Tot és possible, tot està per fer"
"És injust que el qui porta l'eterna cançó ho faci en veu baixa" diu un vers meu.
![Photobucket - Video and Image Hosting](http://i94.photobucket.com/albums/l112/osomimo/osomimo/Ala1.jpg)
Salvem de l'esfalt l'origen del Vol¡
Si voleu contactar amb mi, el meu e-mail: jkeops@hotmail.com
El meu bloc: Poemes de'n Josep
El meu darrer bloc creat: "Jo et portaré la llum"
Jo et portaré la llum
![R en Cadena]( http://i101.photobucket.com/albums/m67/EmmaThessaM/jojaenformopart-focnegre.jpg )
"Helena em va encadenar i jo he passat la cadena a Camps de tristor i a Itaca"
(descobreix què és "R en Cadena")
AQUEST RELATAIRE
AGRAEIX COMENTARIS SINCERS, CRÍTICS I CONSTRUCTIUS. TOTES LES OBSERVACIONS SERAN BENVINGUDES, SÓC AQUÍ PER APRENDRE I MILLORAR! GRÀCIES!
Últims relats de l'autor
- Benediccions frustrades
- Declaració
- Per meditar...
- Moltes felicitats
- VINT ANYS DEL VIATGE AL CEL POÈTIC
- Viatge a Ítaca
- Presentació de la novel·la d'en Toni Arencón.
- 8 de març- Dia internacional de la dona
- Velleta a Sant Joan
- No renuncio a res
- Als éssers anònims meravellosos
- Carta als Reis d’Orient
- Reset
- Paraules
- Regalims de tendresa