Cercador
el col·legi esta tancat encara
Un relat de: Marc Freixastots
tenim el dret d'existir
i encara
que passem per mals moments,
haurem
de continuar avançant pels camins
nin´gu
no es capaç
de donar tot el que te...
aixo nomes ho fan els rebels
tothom
te opinio ferma per a tot,
pero en el fons
no saben si es ben certa
i sovint jo mateix
tinc els meus propis dubtes
davant la certesa dels altres
no se si m'explico massa be,
ara tampoc voldria repetir-me
la carn
que porto per dins de la pell
es com el tronc
que porta d'un arbre la savia
el col·legi
esta tancat encara
perque els accents
ara ja no em serveixen per res
i per mes rao que tinguin els diccionaris,
jo
la continuare cercant
per dins de l'anima malalta
anomenada intimament bogeria
per trobar inspiracio en altres dimensions
el mes enlla es un ser
que no puc palpar fisicament amb les mans...
desbordat de força inabastable
on s'amaga la poetica paraula de futur,
l'anhel nu de l'inici de llum
que proclama primitivitat
accentuant sense accentuar
tots els punts sobre les is,
tota la magia
que recau en l'inici
d'aquesta nuesa plena de llum
es fara visible la rao
si es que s'ha de fer visible el raonament...
perque tot ha d'anar per si sol
cap a llocs on el talent no te aturador
i el col·legi
continua tancat
per tots aquells
que no volen obrir la ment
en noves maneres de poder dir i fer
Comentaris
-
Introspectiu[Ofensiu]Fada del bosc | 04-08-2010
Un relat que té un no sé què especial.... un relat captivador que et deixa un regust estrany.
Un relat introspectiu que no et deixa indiferent.
La Fada
l´Autor
![Foto de perfil de Marc Freixas Foto de perfil de Marc Freixas](/imatges_autors/5366.jpg?rnd=54076249)
725 Relats
1414 Comentaris
884246 Lectures
Valoració de l'autor: 9.59
Biografia:
Vaig neixer a Sant Pere de Riudebitlles -poble situat a la comarca de l'Alt Penedes amb provincia de Barcelona- un 13 de gener de 1975... o sigui que jo vaig arribar quan un impresentable moria pel be de tots en aquest mateix any.Es ben cert que jo tambe soc fill d'una generacio covarda, pero per fer-hi quelcom, faig servir el poema com a fil conductor de la meva propia vida, i aixi, d'aquesta manera ressegueixo el bell paisatge de punta a punta amb el vers ben primitiu i nu... sense poema no soc res, i aixo ho saben be la gent que m'estima i m'envolta per aquest fotut mon que ens fa viure sempre depressa i a contracorrent.
Tinc una dona meravellosa,i dos fills maquissims : la Marina de 10 anys i en Biel de 3.
Prefereixo que no em valoreu, gracies.