Cercador
Contes del 2001 a una casa de barrets: L'Iliona necessita el Bob
Un relat de: Joan Antoni Estades de Moncaira i BisbalNo sé per quines cinc centes, l'Iliona necessita el Bob. En aquest moment m' està pensant amb l'encara mil.lionari americà de Boston, el millor client de la casa. La casa de les senyores " Bones i Deixondides", començant per la senyora Angela Maria que és la madona del negoci,
Em podries deixar unes monedes per trucar al Bob ? me diu la russa.
Jas! Li dic. Hauria menester que me compràs dues minifaldes verdes i unes bragues vermelles ben lluentes.
Aquí tens dos euros, li responc ; allargant - li els calers sol-licitats.
Iliona va a una gabina, però el mobil de Bob m' està comunicant. Jo mateix ho comprovo.
Ostres! Me dic per jo mateix - deu estar conversant amb la Fatima, la nuvia del Marroc a qui, cada setmana,ell envia uns quanta bitllets dels grossos per pagar els capritxos i capritxets de la moreta i de tota la seva nissaga,
Instants després veig que Iliona parla per telefon. Penso que serà amb el Bob o, almenys, això és el que'm sembla. Ai ! Que hi anem ben errat de comptes.
Ella penja, ara, l'auricular i, sense més ni menys, me diu:
Espera'm aquí al bar : Torno de seguida.
Ho faig aixi i el temps va passant i repassant.
Cansat d'esperar, marco el seu numero 69 69 69 És una veu desconeguda i masculina la que m'aten. Serà el Rodrigo - el xulo aquell que segons diu ella l' afua tant - ? En certesa no ho sé ni m'importa saber-ho.
A demés això no són assumptes meus. No ho diu aixi la gent que vol estar de moda ?
Demà, penso jo, serà un altre dia.
l´Autor
![Foto de perfil de Joan Antoni Estades de Moncaira i Bisbal Foto de perfil de Joan Antoni Estades de Moncaira i Bisbal](/imatges_autors/103635.jpg?rnd=2087127131)
Joan Antoni Estades de Moncaira i Bisbal
222 Relats
335 Comentaris
203785 Lectures
Valoració de l'autor: 9.01
Biografia:
Vaig neixer a França on els meus pares havien emigrat i quan tenia tretze anys venguérem a Mallorca d'on procedeix tota la meva nissaga.A l'hora d'ara ja he passat la setentena d'anys. Per sang, adopció i sobretot convicció em consider mallorqui de socarrel i pet tant de llengua i cultura catalana i ho defensaré sempre. Ho he defensat al setmanari "Sóller" on ja col-laborava de petit visquent el seu fundador JOAN MARQUÉS ARBONA !Pinoi" - d'això han passat ja cinquanta anys. (Ho recordo per si acàs hi ha qui no ho sap o intencionadament ho hagués oblidat) També aquesta ha sigut la meva positura a la "VEU DE SÓLLER) i ja no diguem al quinzenal "L'ESTEL DE MALLORCA" que dirigeix i edita un entusiaste patriota del catalanisme que fuma en pipa com el santjoaner i ex-conserje de nit de l'hotel " Bahía Grande" nomenat Mateu Joan i Florit.
Ah que quedi clar que no sóc ni anti francés ni anti espanyol però sí anti centralista i anti jacobi.
Últims relats de l'autor
- Senyor Candidat
- Les campanes toquen pel Pare Massot
- Xiulem un mateix cant
- IMAX
- A MATEU JOAN I FLORIT, EN MARIÓ DE SANT JOAN
- Quan se'n va l'hora de l'lusió, arriba potser la de la Rebel.lió
- EL PRIIMER d'octubre DEL DESSET
- INDEPENDÊNCIA
- MARGALIDA VALLESPIR LLABRÉS (Muro 11 09 1927-Ciutat de Mallorca 3 05 2017
- SI NOLTROS VOLEM SOBERANIA
- ADÊU CASETA DE FORNALUTX
- ALÇAU-VOS
- LA CANÇÓ DEL " CAVALLER"
- 1715
- IN MEMORIAM PER MEMÔRIA