Cercador
El simfonisme de la mar
Un relat de: Marc FreixasTinc un secret amagat en el poema de l'amor;
guardaria tots els trossets de vidre que vaig trencar per tu
( del poema SECRETS SENSE TU ).
Tinc un poema que parla de la música i el mar;
el teu cor una sirena,
i el meu cos una cançó.
A la remor de les hores que em roba el temps,
i a la deriva d'un sufragi d'home bo.
Simfonisme i obra d'aigua blava;
música portada a la seva essència,
amb la melodia refent les onades,
i els acords arribant a les platges.
Paraules que trobo recordant un amor com el teu;
retrobo sentiments perduts,
i disposo el meu cos a nedar per dins de la mar tranquil·la,
per expressar en aquest poema de mar,
tot el simfonisme de la mar.
Aclariment del poema SECRETS SENSE TU :
Rera vidres ajupit sense tu,
sense el teu mirall transparent;
que m'ajudava a aixecar-me quan queia,
i m'animava a riure quan et veia.
De tristesa que jo sento sense tu,
m'he sentit desgraciat i descol·locat,
quan a dins meu ja no hi he vist el teu mirall transparent.
Secrets sense tu a prop meu,
que sense tu amor meu ja no existeixen.
Recordo quan et guardava dins del mirall,
sempre tan transparent!!
Recordo quan et guardava tots els secrets,
sempre tan a prop meu!!
Rera vidres ajupit sense tu,
de tristesa que jo sento sense tu,
i de secrets que sense tu ja no existeixen.
Secrets sense tu per oblidar,
que em diuen adéu amb la seva mà.
( encara guardo tots els trossets de vidre que vaig trencar )
l´Autor
![Foto de perfil de Marc Freixas Foto de perfil de Marc Freixas](/imatges_autors/5366.jpg?rnd=350353724)
725 Relats
1414 Comentaris
884246 Lectures
Valoració de l'autor: 9.59
Biografia:
Vaig neixer a Sant Pere de Riudebitlles -poble situat a la comarca de l'Alt Penedes amb provincia de Barcelona- un 13 de gener de 1975... o sigui que jo vaig arribar quan un impresentable moria pel be de tots en aquest mateix any.Es ben cert que jo tambe soc fill d'una generacio covarda, pero per fer-hi quelcom, faig servir el poema com a fil conductor de la meva propia vida, i aixi, d'aquesta manera ressegueixo el bell paisatge de punta a punta amb el vers ben primitiu i nu... sense poema no soc res, i aixo ho saben be la gent que m'estima i m'envolta per aquest fotut mon que ens fa viure sempre depressa i a contracorrent.
Tinc una dona meravellosa,i dos fills maquissims : la Marina de 10 anys i en Biel de 3.
Prefereixo que no em valoreu, gracies.